Brangute, dar nėra septynių.
Galiu pas tave, mama?
Žinoma.
Kodėl mūsų kieme kosminis aparatas?
Brangute, tu susapnavai.
Ne. Nesusapnavau.
Kieme tikrai kažkas yra.
Žiūrėk.
Šito mums betrūko.
Sofija elgiasi, tipo, supertoksiškai,
ji priešina visus draugus,
bet kai noriu pasikalbėt apie tai su Olivija, Vivjena ar Ade,
jos ima šitaip ginčytis…
Širdele, nenorėtum pasikalbėt su Sofija akis į akį –
atvirai ir su meile?
Tėtis vėl užsiima psichoterapija.
Na, jei aiškiai išsakai savo poreikius,
bet be pykčių ir su meile,
būna, kad kitam žmogui tik to ir tereikia.
- Tu nepažįsti Sofijos. - Ji tikra kalė.
Francesa. Bet ji tikrai kalė.
Sofija labai graži.
Kada nors suprasi, Saimonai, kad tie dalykai susiję tarpusavyje.
Na, gal Sofijai reikia psichoterapijos. Man ji labai padėjo.
Aš grįžau į įprastą gyvenimo ritmą,
ir visa tai dėka jūsų mamos, kuri mane paskatino.
Tipo, psichoterapija paverčia kales ne kalėmis?
Aš taip nemanau.
Taip.
Dieve!
Negali būti, žmogau.
Kas ten? Kas čia vyksta?
Tai, supranti, suaugusiųjų reikalai.
Nesikiškim į juos.
- Pritrenkianti. - Niekas taip nebesako, Saimonai.
Jos gražūs plaukai.
Brangioji, palydėsi mane iki mašinos?
- Reikia paruošt Meivei priešpiečius. Aš… - Ilgai neužtruksi.
Gerai.
Mielasis, Vilas greitai išsikraustys. Pažadu.
Gerai. Džiaugiuosi, kad sutariam šiuo klausimu,
nes, sakau tai tiesiai šviesiai ir su meile,
- noriu, kad jo čia nebūtų. - Taip. Ir aš to noriu. Su visa meile.
- Gerai. Puiku. - Gerai.
Dar norėčiau, kad tu
eitum kartu su manim į kitą psichoterapijos seansą.
Taip. Gerai.
Yra keletas klausimų, kuriuos norėčiau su tavim aptarti,
ir, manau, būtų daug veiksmingiau padaryti tai kartu su psichoterapeutu.
- Taip. - Gerai.
- Taip. - Puiku. Ačiū. Gerai.
Gerai.
Tiesiog, kad būčiau pasirengusi,
gal yra kas nors, apie ką turėčiau pagalvoti?
Na, supranti, su meile, na, apie ką nors svarbaus? Ar panašiai?
Taip. Atleisk. Aš pabrėžiau tik savo interesus.
Ne, nieko ypatingo.
Tiesiog keli elementai, susiję su šeimos darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyra,
mano vieta tavo gyvenime
ir kai kuriais galimai neigiamais grįžtamojo ryšio ciklais.
Jau seniai reikėjo tai aptarti.
Taip. Puiku.
- Gerai. Myliu tave. - Ir aš tave.
Gerai. Aš tave supratau. Susirasiu kitą vietą, kur gyventi.
- Žiūrėk, jau ieškau. - Gerai. Puiku. Taip.
Nežinau, apie ką galvojai, demonstruodamas savo pergales meilės fronte
vaikų akivaizdoje. Tad, supranti, pats kaltas.
Tai buvo viena moteris, ir ji – jokia pergalė.
- Aš jos neužkariavau. - Na…
Man nereikėjo jos užkariauti, kad ji pasimylėtų su manim.
Ji pati to norėjo.
Gerai. Na, nesvarbu. Gali čia apsitvarkyti?
Tą savo meilės guolį.
Nepeik mano meilės guolio.
Gerai, bet, žinai, ką? Tavo namai, tavo taisyklės.
Pranešk, kai susirasi, kur gyventi.
Ir, prašau, dėk puodelį ant padėkliuko, gerai?
- Gerai. Būtinai. Taip, gerai. - Kavos puodeliui.
- Prašau, dėk ant… prašau. - Taip.
- Liaukis. Gerai, gali… - Taip. Gerai.
Jei tas staliukas tau būtų brangus, nelaikytum jo svečių namelyje.
Jis stovėtų tavo name šalia kito jūsų šūdo.
- Aš gerbiu savo svečius. - Taip.
Tiesa. Man tiesiog įdomu.
Ar judu su Džena kada nors kreipėtės į porų terapiją?
Ne. Kartą buvau nuėjęs į porų terapiją su Odre,
ir tai tapo tragedija.
Man pasakė, kad galiu sakyti viską, tad prisipažinau apie neištikimybę,
o dabar esu išsiskyręs ir gyvenu tavo svečių namelyje.
Taigi, porų terapija nepasiteisino.
Taip. Tai buvo labai rizikingas ir labai apsimokantis prisipažinimas.
Sakyčiau, rizikingas, bet neapsimokantis, jei jau atvirai.
O ką? Judviem su Čarliu… Viskas gerai?
Taip. Tik…
to manęs paklausė viena draugė, tai aš tiesiog renku informaciją.
Draugė paprašė surinkti informaciją iš kitų tavo draugų,
kad nuspręstų, ar verta eiti į porų terapiją?
- Taip. Būtent. Taip. - Puiku. Logiška.
Gerai. Vežu vaikus į mokyklą.
Tiesą sakant, galiu kartu?
Nori pamatyt mano vaikų mokyklą?
Ne. Susitinku ten su Keite.
Ji man padės susikurti pažinčių profilį.
Aišku.
Kad galėčiau tęsti užkariavimus.
Tikėjausi, kad terapija jam padės atsigaut po nesėkmės „Jeopardy!“,
o ne kapstysis po mūsų santuoką.
Taip jau veikia ta terapija.
Džo nuėjo į terapiją dėl savo baimės skristi.
O viskas baigėsi tuo, kad po pusmečio padavėm prašymą skirtis.
Terapija yra tas pats, kas kreiptis į gydytoją dėl peršalimo
ir sužinoti, kad sergi ketvirtos stadijos vėžiu.
- Nemanau, kad viskas taip blogai… - Bus tikrai blogai.
Manai, jis tave pakvietė todėl, kad yra patenkintas jūsų santuoka?
Na, jis nori arba nutraukti santuoką,
arba trečio žmogaus santuokoje. Arba yra gėjus.
- Supratau. - Arba turi kur nors kitą šeimą.
Arba slepia kur nors pinigus. Tas tai geras, labai populiaru.
- Arba užkrėtė tave sifiliu. - Pakalbam apie kitką.
Gerai. Kaip reikalai su „La Cienega Haciendas“?
Nepavyko jo užsakyti. Tad lieku prie „Sheraton“.
Jis nuobodus, niūrus, niekam nepadarys įspūdžio, bet
tai vienintelė vieta, kurioje telpa šitiek daug teisininkų.
Tulikai čia labai mažyčiai, bliamba.
Keista. Pisuaras, tipo, per penkis cm nuo žemės.
Tu nuėjai į vaikų darželio tualetą.
Dabar aišku, kodėl ten visur pritaškyta.
- Belsk ir bus atidaryta. - Ačiū, mergyt!
Mano frazė labai išpopuliarėjo visoje mokykloje.
Belsk ir bus atidaryta.
Tai reiškia „belsk ir bus atidaryta“.
„Supermamytės pramonės tinklas“ veda derybas su „makeyourowntshirts.com“
dėl firminių prekių.
Nori pasakyt, kad išsiuntei e. laišką marškinėlių kompanijai?
Belsk ir bus atidaryta.
- Man patinka. - Ačiū.
- Nes jei nebelsi, tau neatidarys. - Neatidarys.
- Bet jei pabelsi, gal ir atidarys. - Taip.
Gerai. Tu iš tikrųjų tam pritari?
Tik sakau, kad tai labai išmintinga. Ji gali pasiūlyti daug išminties.
- Ji man padėjo su pažinčių profiliu. - Ačiū!
- Dabar jis daug geresnis. Žiūrėk. - Parodyk man profilį.
- Gerai. - Gerai. Gražu. Labai miela.
- Ta nuotrauka padaryta prieš 15 metų. - Taip.
Ir gerai. Visi taip daro. Pažiūrėk į mano profilį.
Fone yra Goro ir Libermano plakatas.
- Velnias. Reikės pafotošopinti. - Bet tu čia gražiai atrodai.
- Sveikučiai! - Labas, Dajana.
- Ta tinklalaidė puikiai pavyko. - Ačiū, Dajana.
Labiausia man patiko tai, kad ji tokio laisvo formato.
Kad nebuvai iš anksti pagalvojusi, apie ką kalbėsi.
- Ačiū. - Dajana, Vilas ieško buto.
Tiesa. Taip. Ieškau.
Kokie pageidavimai? Koks konkrečiai rajonas tave domintų?
Ne. Jokių pageidavimų. Jokio konkretaus rajono. Bet kur.
- Nesakyčiau, kad bet kur, bet… - Ne. Bet kur.
Jei jis su stogu, laisvas ir ne mano svečių namelis – Vilui tinka.
Kalbi taip, lyg būčiau serijinis žudikas.
Vienintelė bėda – jis neturėtų būti labai brangus.
Taip. Tą jau supratau.
- Šitie marškiniai kainavo 400 dol. - Todėl jis ir nebeturi pinigų.
Surinksiu informaciją ir susisieksiu su tavim.
- Puiku. - O dabar turiu bėgti.
Turiu aprodyti dviejų aukštų butą Venise įžymybei, kurios negaliu įvardinti,
bet jos pavardė rimuojasi su Šmarliz Teron.
Viso!
Net nepasivargino pakeisti jos pavardės.
Kai katės prisilaižo grietinėlės, tingi ir uodegą pakrutinti.
Kas yra Šmarliz Teron? Čarlis Šynas?
Ne. Ji laimėjo Oskarą už vaidmenį filme „Šmonstras“.
Helė Beri?
Tai buvo „Šmonstrų puota“.
Na, nieko įmantraus,
- kaip matai, bet… - Taip.
…labai mielas šeimininkas.
Jis irgi buvęs kalinys, kaip ir tu.
Aš nesu buvęs kalinys.
Ne.
Atsiprašau. Man susidarė toks įspūdis.
- Puiku, ačiū. - Primink, kuo tu užsiimi?
Aš verdu alų. Buvau labai vertinamas „Johnny 66“.
- Nuostabu. - Taip.
Neblogas butas.
Šiaip tai aš ieškau komercinių patalpų,
noriu atidaryt bariuką, gal žinai kokią?
- Puiku. Taip. Man labai patinka. - Gražu, ar ne?
Tai istorinis namas, pastatytas 1922 m.,
o vidaus kiemelyje galima teikti maitinimo paslaugas.
- Nuostabu. - Įdomus faktas.
Kažkada čia veikė kalinimo stovykla.
Originali plytų siena, du neįgaliesiems pritaikyti tualetai,
terasa ant stogo, didelis žmonių srautas
dėl šalia esančio pramogų komplekso ir Menų rajono.
Jei atvirai, panašių patalpų nuomos kaina už mėnesį yra dvigubai didesnė.
Ši vieta – tikras aukso gabalas.
Taip. Ši nuoma už mėnesį. Ji tiksli?
- Tikslių tiksliausia. - Kodėl tokia maža?
Anksčiau čia buvo Raselo Brendo veganų baras.
Štai iš kur tas humuso ir kaltinimų seksualiniu priekabiavimu kvapas.
- Taip. Blogas vyrukas. - Taip.
- Nieko sau. - Pažiūrėk, koks vaizdas.
Taip. Tai būtų tikrai puikiausia vieta mano šūdinam bariukui.
Kam tokiam?
Mano barui. Taip.
Galiu pradėti ruošti dokumentus?
Norėčiau pasakyti „taip“, bet… Jei atvirai, man labiau reikia buto,
o abiejų išmokėti neišgalėsiu.
Aišku. Turiu tavo telefoną numerį. Jei ką sužinosiu, pranešiu.
- Padarysi tai dėl manęs? - Žinoma.
Ačiū.
Velniškai gražus vaizdas.
Per saulėlydį dar gražesnis.
Ką čia daro Fredžio mama?
Dieve.
Dajana?
- Dieve. - Labukas.
Malonu tave matyti.
Ir man. Sveiki, vaikai.
Gal kavos?
Ne, ačiū. Viso.
Kas? Kas yra? Kas?
Nieko, Saimonai.
- Kas čia juokingo? - Dieve.
Nieko.
Kas?
Tikrai kažkas juokingo.
- Na, nejuokinga. - Juokinga.
Kas per šūdų šūdas? Ką aš tau sakiau?
Visų pirma nurimk. Gerai.
Dariau tai, ką man liepei daryti.
Ieškojau naujo buto.
Iš pradžių Dajana man rodė naujus butus,
o tada pamažu perėjo prie savo nuogo kūno rodymo.
Dajana yra iš mano pasaulio. Supranti?
Ne. Ką tai reiškia, bliamba? Koks tavo pasaulis?
- Reiškia, kad susipažinai su ja per mane. - Ir ką?
Mes atsidursime nemalonioje padėtyje. Tai man turės neigiamų pasekmių.
Gerai, žmogus iš mano pasaulio tau yra tabu.
Čia tau kas? „Įsikūnijimas“?
Ji suaugusi moteris su suaugusios moters šukuosena
ir suaugusios moters smėlio spalvos kostiumėliu,
ji gali pati priimti sprendimus.
Mūsų seksualiniai santykiai buvo pagrįsti abipusiu susitarimu,
nuo šiol vadinsiu juos santykiais pagal susitarimą.
Nesuprantu, ko čia ant manęs siunti. Aišku?
Juk žinai, kad šiuose reikaluose aš neturiu valios stiprybės.
Stiprybės turi per akis, kaip matau.
Geras.
Klausyk, kai Dajana man rodė tuos butus,
ji parodė vietą, kuri tobulai tiktų mano šūdinam bariukui.
Tikras aukso gabalas.
Problema ta, kad man neužteks pinigų ir barui,
- ir butui… - Ne.
Jokiu būdu, aišku? Nieko nenoriu girdėti.
- Čarlis nori, kad išsikraustytum. Ir aš. - Taip. Gerai.
Neįsivaizduoju, kaip tai galėjo nutikti?
Galiu papasakoti, bet turiu tave įspėti.
- Tu gali žiauriai susijaudinti. - Sukrausiu tavo daiktus į krepšį
- ir išmesiu tave iš čia… - Gerai. Klausyk…
Ji man rodė butus, ir mes kažkaip susibendravom.
Tada ji pakvietė mane į tą, tipo, prašmatnų, tipo, klubą.
Kažkokį „La Cieniega Hacienegas“ ar kažkaip panašiai.
Išleido dėl manęs krūvą pinigų.
Pasijutau kaltas. Pamaniau, kad už tai turiu ją išdulkinti.
Ji mane privertė.
Dajana yra „La Cienega Haciendas“ narė?
Taip. Toks turtuolių klubas. Labai prašmatnus.
Girdėjau kalbant, kad ten buvo Haris Stailsas,
bet aš manau, kad ten buvo tik panašus pliktelėjęs vyras su suknele.
Norėjau tame klube surengti Čarlio kontoros šventę,
- bet ten dirba tikros kalės. - Taip. Ten vien kalės.
Bet tokios neblogos kalės, patikėk.
Tai žiauru. Jos privertė mane savęs nekęsti.
Jos kietos.
Jei būčiau žinojusi, kad Dajana yra narė, būčiau jos paprašiusi.
Reikia pažinoti narį, jei nori gauti vietą renginiui.
Nežinojau, kad pažįstu narę.
Tu pažįsti narę, kuri pažįsta mano narį.
Geras.
- Dar ne vėlu. - Deja, vėlu.
Belsk ir bus atidaryta. Gryna tiesa.
Nesu jau tokia įtakinga mokykloje, kad galėčiau prašyti Dajanos paslaugos.
Aš galiu pasibelsti ir man bus atidaryta.
- Tikrai? - Taip. Nagi. Aš jau beldžiau.
- Beldžiau ir beldžiau. - Gerai.
Bet jei ji ir sutiktų,
turiu tik dvi dienas iš naujo viskam suorganizuoti,
- visus įspėti apie kitą šventės vietą. - Dieve.
Tau tereikia išsiųsti pranešimą per „Evite“
ir pranešti apie pakeistą renginio vietą,
o tai užtruks tik kelias sekundes, bliamba. Nagi!
Esi verta, kad tavo renginys vyktų klube „La Cienega Haciendas“.
Velniop tą „Sheraton“. Tai nori, kad paprašyčiau, ar ne?
Tas staliukas iš šūdino laminato.
Net ne medinis.
PARDUODAMAS „VOLKEN IR PARTNERIAI“
DAJANA VOLKEN NEKILNOJAMOJO TURTO AGENTĖ
Sveika.
Ne. Ką čia darai?
- Tarp mūsų nieko nėra. - Ne. Aišku, kad nėra.
- Noriu aiškiai pasakyt, tai tebuvo… - Ne, tai ne… Žinoma.
- …vienos nakties nuotykis. - Žinau.
- Kodėl vyrai eina dėl manęs iš proto? - Aš neinu dėl tavęs iš proto, aišku?
- Žinoma, kurgi ne. - Ne.
Klausyk, buvo smagu kartelį pabūti man neįprastoje aplinkoje,
bet tame šūdiname Silvijos namelyje mano kojos daugiau nebus.
Gerai. Nurimk, Tomai Vulfai.
Noriu paprašyt tavęs vienos paslaugos, jei man padėsi,
- daugiau nesipainiosiu tau po kojomis. - Ką šįvakar veiki?
- Ką? - Nieko. Nekreipk dėmesio.
Šįvakar tu laisva?
Ką?
- Tai padarysi man paslaugą ar ne? - Žiūrint kokią.
„La Cienega Hacien… das“.
Atsiprašau. Galit pasirūpinti, kad ten liktų tuščia erdvė?
Kaip sakiau vakar. Kad būtų pakankamai vietos visiems svečiams.
Tai ne mūsų darbas,
mes nestumdome baldų.
- Atsiprašau. - Taip.
Taip. Paprašiau iš anksto, kad tai būtų padaryta.
Žinau, atsiprašau.
Taip.
Jūs privalot įvykdyti šį prašymą pagal sutartį,
antraip aš atsiimsiu pradinį įnašą. Atsiprašau.
Bet aš esu teisininkė, ir čia vyks renginys teisininkams,
jei suprantat, ką noriu pasakyti. Taip.
Taip.
Kas čia?
- Silvija, tu mano didvyrė. - Taip.
Neįsivaizduoju, kaip tau pavyko.
Praėjusią savaitę čia buvo Dua Lipa.
Vienas klausimėlis. Kur žmonės sėdės?
Taip. Kėdes turėtų netrukus atvežti.
Nežinau, kodėl užtruko. Aš išsiaiškinsiu.
Puiku. Na, visur apeisiu ir pasidarysiu asmenukių.
- Gerai. Sėkmės. - Aš stengiuosi, aišku?
Užknisa.
„Nuomos paslaugos“. Kuo galiu padėti?
Sveiki. Čia Silvija Gryvs.
Norėjau pasiteirauti dėl pristatymo.
Dieve. Tragedija.
Nuomos kompanija pristatė kėdes į „Sheraton“.
Jie atsisako pervežti jas čia.
Man nereikėjo bandyti šokti aukščiau bambos.
Paaiškėjo, kad „La Cienega Haciendas“ – ne mano nosiai.
Esu verta tik sumauto „Sheraton“.
Nekalbėk taip apie save.
Aš atsiduodu chloru, konferencijų salėmis ir komandiruočių romanais.
Man taip sako visata.
Tau pritrūko tik sulankstomų kėdžių, taip?
Ne. Ne tik.
Noriu padaryt įspūdį Čarliui
ir įrodyti jam, kad rimtai žiūriu į savo darbą.
Gerai. Klausyk, vyrukai iš „Laimės alaus“ turi sunkvežimį.
Jie man jį paskolins. Atvešiu aš tau tas kėdes, gerai?
- Dieve. Tikrai? - Taip.
Tu man leidi nemokamai gyventi savo svečių namelyje.
- Tai mažiausia, kaip galiu atsidėkoti. - Bičiuli. Labai tau ačiū.
- Ačiū. - Nėr už ką.
Be to, man pačiam bus neprošal prasiblaškyti.
Gavau penkis pasiūlymus „Snurf“ ir esu kaip ir išsigandęs.
Kas tas „Snurf“?
Tokia nauja pažinčių programėlė, jei joje su kuo nors sutampi,
tada dvi savaites siuntinėji vienas kitam atvirukus,
ir jei sutinki susitikti, garantuotai pasidulkinsi.
Taip. Šlykštu.
ALAUS DARYKLA „LAIMĖS ALUS“
Gerai. Lieki man skolinga.
- Tu gyveni mano namuose. - Tas tiesa.
Taip.
Šūdas. Ne.
TERAPIJA SU ČARLIU
Kas?
Per vėlu. Nespėsiu pas Čarlio psichoterapeutą.
Pas Čarlio psichoterapeutą?
Taip, Čarlis paprašė, kad eičiau kartu,
bet visą popietę ruošiausi renginiui ir…
- Ką padarysi. - „Ką padarysi“?
Čarlis nori pasikalbėt su tavim pas psichoterapeutą.
Turbūt tai labai svarbu, nemanai?
Taip, suprantu. Bet ką aš galiu padaryti?
Aš nespėju. Jis turi suprasti.
Negali praleisti Čarlio terapijos.
Gal būtent apie tai jis ir nori pasikalbėti?
Kad tu neteiki pirmenybės jo poreikiams ir panašiai.
Pažiūrėk, kokia spūstis. Matai?
Mes vežame krūvą kėdžių, kurios…
Gerai. Klausyk, nuvešiu tave iki Čarlio psichoterapeuto,
- o tada nuvešiu į vietą kėdes. - Ne, tu nesupranti, koks tai klubas.
- Tu nežinosi, į ką kreiptis. - Tai pasakyk.
- Reikia turėt leidimą. - Duok man tą leidimą!
- Jis su slaptažodžiu. - Man dzin. Tu tik…
Prisigalvoji dingsčių, kad tik nereikėtų ten eiti.
Taip ir yra! O ko tu tikėjaisi?
Aš žiauriai bijau. Nežinau, ką jis man pasakys.
Kodėl negalim pasikalbėt vienudu,
be jokių keistų prižiūrėtojų?
Sakei, kad terapija išardė jūsų santuoką.
Ne. Mūsų santuoka iširo dėl to, kad buvo netikusi.
Na, gal būtent tai Čarlis ir nori man pasakyti.
Abejoju. Judu daug dulkinatės.
Na, aš ten neisiu. Neisiu. Aš nenoriu ten eiti. Tu manęs nepriversi.
- Šiaip ar taip mes vėluojam. - Visai ne.
- Nespėsim iki Berbanko. - Turim dar 15 minučių.
Pažįstu šias gatves kaip penkis savo pirštus. Girdi?
Bliamba. Mane nervina, kai būni geras ir teisus. Užknisa.
Turėtum nuolatos nervintis. Nes esu geras ir teisingas žmogus.
- Geras. - Ir teisus?
Gerai. Čia ankštoka, bet…
- Ne! - Bliamba. Šūdas!
Šūdas.
- Ne. - Važiuok!
- Ne! Mes įstrigom. - Klausyk. Tu eik.
- Išsikviesk pavėžėją. Aš nuvešiu kėdes. - Kaip tu išvažiuosi iš čia?
Nesirūpink tuo. Gelbėk savo santuoką.
- Eik! - Esi tikras?
- Tikras. Eik jau. - Gerai. Jau einu.
- Jau einu. - Gerai.
- Neišlipsiu. - Bliamba.
- Negaliu… Niekur aš neisiu. - Nuleisk langą.
- Lipk per langą. Pirmyn! - Esi tikras?
Tikras. Lipk jau!
Viskas bus gerai! Pirmyn!
Kiek ilgai dar važiuosim?
Dvidešimt penkias minutes.
- Alio. - Sveikas, mielasis.
Įstrigau spūstyje, žinoma.
Truputį vėluosiu. Gal galiu prisijungti per „FaceTime“?
Žinoma. Aš tau perskambinsiu.
Gerai.
Ji įstrigo spūstyje.
Sveikas, nepyk, brangusis. Įstrigau spūstyje.
Bet įsivaizduokim, kad esu psichoterapeuto kabinete
ir pasikalbėkim, taip.
Silvija, tu esi panda.
Atsiprašau. Nemoku išjungti.
Aš tikrai… Aš…
Atsiprašau, labai nemalonu. Aš tiesiog… nemoku…
Bliamba. Aš nemoku…
Aš vis dar panda?
- Vis dar panda. - Aišku. Atsiprašau.
Aš tuoj…
- O dabar? - Dabar tu viščiukas.
Gerai, aš… Tik… Labai atsiprašau.
Labai nemalonu, bet tęskime. Tęskime pokalbį.
Žinai, ką? Viščiuko atsiprašymo man nereikia.
Alio?
Šaunuolis.
Didžiuojuosi tavim. Tvirta riba.
Ačiū.
Šūdas! Atsiprašau.
- Nieko tokio. Viskas gerai. - Ne, pasakiau per garsiai. Atsiprašau.
- Viskas gerai. - Atsiprašau.
Nagi.
Bliamba.
Šūdas.
Nieko sau garsas.
Gerai.
Matau tave, suski.
Nutrenk jį!
Kas per šūdas?
Nežiūrėk į mane.
Šūdžius. Kitąkart neišsisuksi!
Dieve. Labai atsiprašau, kad vėluoju.
Mano draugas Vilas pasiūlė beprotišką idėją
perkelti renginį į kitą miesto galą, ir… Atsiprašau.
Taip, girdėjau apie Vilą.
Žinote, kas yra Vilas?
Nesvarbu, esu čia, tad galime pradėti pokalbį.
Gal pirma pasikalbėkim
apie tikrąją vėlavimo priežastį, gerai?
Ko jūs vengiat?
Čia ne mano terapijos seansas.
Kodėl vengiat kalbėti apie tikrąją vėlavimo priežastį?
Nesupratau?
Kodėl vengiat kalbėti
apie tikrąją vėlavimo priežastį?
Nieko aš nevengiu.
Jūs išsigandot kaip tikras viščiukas.
Gerai.
Čarli, kas čia vyksta?
- Ar tai… - Gerai.
- Silvija. - Taip.
- Aš bandžiau… - Deja, mūsų laikas baigėsi.
Manęs laukia kitas klientas.
Gerai. Ačiū. Ačiū už skirtą laiką.
- Nėra už ką. - Ačiū.
Matai? Nėra jokio kito kliento.
Jis tikrai galėjo pasikalbėti su mumis.
Tai ne daktaro Melfio kaltė.
Jo pavardė tikrai Melfis?
Taip.
- Daktaras Melfis. O kas? - Ką?
Gerai. Klausyk, tiesiog galvoju, kad jei iš tikrųjų jam rūpėtum,
jis nebūtų mūsų išprašęs.
Tu nenorėjai čia ateiti.
Nieko panašaus, mielasis. Ne. Norėjau.
Pavėlavai į terapiją, pavėlavai į „Jeopardy!“.
Tu visur vėluoji.
Žinai, kai man tavęs reikia, tu visada būni su Vilu.
- Kaip ir šiandien. - Mielasis, aš…
Man nereikėjo keisti renginio vietos paskutinę minutę.
Tiesiog norėjau padaryti įspūdį tavo kontorai ir tau.
Dabar suprantu, kad tai buvo kvaila mintis, ir labai atsiprašau.
Bet esu čia, todėl pasikalbėkim apie tai, apie ką norėjai pasikalbėti.
Brangioji, aš suprantu.
Nereikėjo tartis dėl seanso tą dieną, kai vyksta firmos šventė.
Nesijaudink. Suprantu, kokia tu užsiėmusi.
Gerai, bet galėtume…
Nėra jokio kito kliento. Taip ir žinojau.
Koks jums skirtumas, kad nėra kito kliento?
Na, kodėl melavot, kad jūsų laukia kitas klientas?
Manot, kad nenusipelnėt pasivažinėti dviračiu?
Vietoj to, kad spręstumėt problemą, jūs nuo jos bėgat?
Kodėl galvojat, kad nevažiuoju dviračiu pas klientą?
Nes tai būtų nesąmonė.
Gerai.
Manę nereikia diagnozuoti. Aišku? Jūs neturit tokios kvalifikacijos.
Puikus seansas. Pasimatysim kitą savaitę.
Taip. Ačiū.
- Ačiū, kad atvykot. - Žinoma.
- Jam viskas gerai. - Kaip jums pirmieji metai firmoje?
Tai, sakot, dirbat čia, tipo, apie trejus metus?
Seniai čia dirbate?
Kokios spalvos jūsų lūpdažis?
- Labai graži. - Nežinau.
Sveika.
- Sveikas. - Gražu čia.
- Ačiū. - Spėjai į terapiją?
Blogai jaučiuosi.
Viskas bus gerai. Taip.
- Ačiū už kėdes. - Nėra už ką.
Ačiū, kad mane pakvietei.
Keista dalyvauti nepažįstamo žmogaus išėjimo į pensiją vakarėlyje.
- Išgerk ko nors. Taip. - Būtinai. Dėl šito ir atėjau.
Sveikutė.
Sveikas, mielasis. Ačiū, bet aš negaliu.
- Aš dirbu. - Na, puikus vakarėlis.
Ačiū. Taip, jis…
Sveika, Vanesa.
Puikus vakarėlis, Silvija.
Nesimatėm gal šimtą metų.
Šimtą metų.
Man patiko. Labai juokinga.
Na…
- Kas nutiko jos kaklui? - Nežinau.
- Nelabai su ja kalbuosi paskutiniu metu. - Žinoma.
Taip.
Stiuartai.
Sveiki visi. Prašau visų dėmesio.
Norėjom išlydėti Frenką su polėkiu.
Todėl paruošėm jam kai ką ypatingo.
Pažiūrėkim. Jungiam.
Frenkai, turime problemą.
Kas atsitiko?
Nerandam Makalisterio prieš „United Petrol“ bylos.
Juk šimtą kartų sakiau.
Makalisterio prieš „United Petroleum“.
Ką mes be tavęs darysim?
Toks jausmas, kad aš…
Jaučiu tai visa širdimi
Ir tas jausmas persekioja mane visur
Visame mieste
- Mano namuose - Šiurpoka, taip.
Mūsų niekas nesustabdys Tai mūsų šventė
Mes sveikinam Frenką
Frenkai Mes sveikinam Frenką
Kas ten per triukšmas?
Kino žvaigždė. Tik pažvelkit.
Kas čia vyksta?
Sveikinat Frenką?
AČIŪ, FRENKAI!
Silvija? Ateik čia.
Noriu tave supažindinti su savo drauge Kere.
Ji man kaip žmona, dukra, mergina, geriausia draugė ir skausmo malšintoja.
Pala, ar tai ta pati Kerė, su kuria buvai Kabe?
Atspėjai.
- Kerė iš Kabo. - Taip.
Kerė iš Kabo.
Žinai, jau seniai norėjau su tavim susipažinti, Silvija.
Ir aš, Kere iš Kabo.
- Jei galiu… - Taip.
Suprantu, kad ką tik susipažinom, bet įmonėje, kurioje dirbu,
netrukus vyks didžiulė šventė, o mūsų planuotoja pasipustė padus.
- Taip. - Visiškas chaosas.
Gal sutiktum, na, padėti mums jį surengti? Skubiai.
Dieve. Mielai.
Stiuartas man duos tavo telefono numerį. Paskambinsiu šią savaitę.
Nuostabu. Puiku. Nekantriai lauksiu.
- Pašėlkim, mergyt! - Pašėlkim.
Iki greito.
- Sutarta. - Džiaugiuosi.
- Dieve, ji žavinga. - Man ji patinka.
Ir be jokių plastinių operacijų.
Pavydžiu jai, bliamba.
Žinau. Pasisekė jai, bliamba.
Taip, kitą vasarą turėsiu naujus dantis.
Odre.
Sveika, ką čia darai?
Esu firmos steigėja.
Turėjau suprasti.
- Kaip tu? Kaip sekas? - Gerai. Viskas po senovei.
- Taip. - Supranti.
Neseniai atidariau biurą Niujorke, tad dirbu abiejose pakrantėse.
Nieko sau.
Kalbėjaisi su vyrukais iš „Laimės alaus“? Jiems puikiai sekasi.
Taip, dažnai su jais bendrauju.
Jiems puikiai sekasi. Labai dėl jų džiaugiuosi.
Girdėjau, dirbai aludariu viename stambiame tinkle?
Taip. Dirbau. Bet nebedirbu.
Taip.
Noriu atidaryti nuosavą barą.
- Nuostabu. Kur? - Taip.
Dar nežinau.
Dar neaišku, nes…
procesas tik prasidėjo. Taip.
Aišku, na, susiradai investuotoją?
Kaip sakiau, procesas tik prasidėjo, tad…
- Na, smagu. - Žiauriai smagu.
Na, buvo smagu pasimatyti.
Tikiuosi, dar pasimatysim.
Taip.
Ką tik gavau dar vieną darbo pasiūlymą.
- Nieko sau, puiku. Taip. - Žinau.
Renginys jau netrukus, ir gana didelis,
tad pareikalaus nemažai darbo.
Galėsi man padėti?
Be tavo pagalbos nebūčiau išsivertusi.
Taip. Mielai tau padėsiu.
Tiesą sakant… gal, kol tau padėsiu, galėsiu pas tave pagyventi, supranti?
Tada man užteks pinigų, kad išsinuomočiau patalpas barui.
Taip. Aš nieko prieš.
- Puiku. - Tik pasikalbėsiu su Čarliu, bet…
Aš viską suprantu. Bet jei tai padės suminkštinti jo širdį,
pažadu, kad nebesivedžiosiu jokių viešnių
ir nedulkinsiu jų svečių namelyje.
- Puiku. Aš viskuo pasirūpinsiu. - Gerai.
- Ačiū. Puiku. - Perduosiu jam tavo žodžius.
- Gerai? - Žinoma. Taip jam ir pasakyk.
- Būtinai. Puiku. - Gerai.
Prašau jūsų dėmesio. Noriu visiems padėkoti,
kad atėjote į mano atsisveikinimo vakarėlį.
Žinot, iš pradžių norėjau surengti
nedidelį atsisveikinimo vakarėlį, bet paskiau pagalvojau:
„Belsk ir bus atidaryta.“ Ar ne?
Eina sau, bliamba.
Tikrai pasiilgsiu… beveik visų jūsų.
Todėl turbūt dar kelerius metus šmėžuosiu „Slack“ platformoje.
Žinai, kad ir aš ten šmėžuoju.
Taigi, ačiū visiems už tokias nuostabias palydas.
Esu labai jums dėkingas.
Ačiū.
- Kaip miela. - Sveiki.
Aš…
Aš irgi noriu kai ką pridurti.
Turbūt nori tave pagirti.
Šis vakarėlis – tai ne tik Frenko atsisveikinimas.
Tai ir mano atsisveikinimas.
Teisingai. Aš išeinu iš darbo.
Taigi, sveikinimai Frenkui ir man.
Smagu.
Ne. Nieko čia gero.
Tu žinojai?
Turbūt ne.
Apie tai norėjai pasikalbėt pas psichoterapeutą?
Tada dar nebuvau sugalvojęs.
Tik žinojau, kad esu nelaimingas.
Silvija, jau seniai jaučiuosi taip, tarsi būčiau įspraustas į kampą.
Kad turiu egzistuoti toje mažoje erdvėje, o tada suvokiau,
kad neprivalau visą gyvenimą daryti to paties.
Na, juk yra tokia daugybė kelių.
Koks kelias… Turi konkretų kelią?
Ne. Dar nežinau, kokį kelią pasirinksiu,
bet yra tokia daugybė kelių, kad jaučiuosi tarsi žengčiau į mišką.
Pirmąkart jaučiuosi laisvas…
Dieve, net nežinau po kiek laiko.
Supranti, aš suvokiau, kad gyvenimas
nėra vien darbas advokatų kontoroje 60 val. per savaitę, kaip gyveno Frenkas.
Taip.
Bet mūsų laukia daugybė išlaidų.
Žinai, Francesa netrukus mokysis koledže,
- supranti, ir… - Taip, na, žinai,
jos mokslams atidėta beveik visa suma, be to, turime pakankamai santaupų,
kad išvengtume didelių sunkumų,
bet susiveršime diržus ir kaip nors išsikapstysim.
- Galiu pasakyt atvirai, mielasis? - Taip.
Man viską gali sakyt atvirai. Čia yra saugi vieta.
Gerai. Aš… Man tai atrodo…
Kaip čia pasakius?
Neapgalvota ir skubota.
Mieloji, man to reikia.
Tikrai… man tikrai to reikia. Mums viskas bus gerai.
Ir, žinai, ką? Tau puikiai sekasi.
Žinai, šiandien gavai dar vieną užsakymą. Tavo verslas įsibėgėja.
Tik nereikia perdėti. Gerai? Tai tik dar vienas užsakymas.
O gal ir paskutinis. Kas žino?
Nemanau.
Brangioji…
jaučiu tai visa širdimi.
Išvertė Laima Banionienė