Beruško, ještě není ani 7:00.
Můžu si k tobě vlézt?
Tak jo.
Proč máme na zahradě vesmírnou raketu?
- Zlatíčko, to se ti jenom něco zdálo. - Ne. Nezdálo.
Na zahradě něco je.
Hele.
To je novinka.
ČISTĚ PLATONICKY
Sophia je prostě toxická. Dělá dusno v celé naší skupince.
Když to řeknu Olivii, Vivienne nebo Addie, začnou se předhánět…
Nezkusila jsi to říct Sophii do očí, upřímně a s láskou?
Táta zas mluví jak terapeut.
Když své potřeby komunikuješ jasně, ale s láskou,
často to na toho druhého zabere.
- To neznáš Sophii. - Kráva.
Frances. Ale kráva to je.
Sophia je děsně sexy.
Ty dvě vlastnosti jdou často ruku v ruce.
Třeba Sophia potřebuje terapii. Mně to moc pomohlo.
V práci už zase funguju,
a to jen díky vaší mámě, která mě postrčila.
- Umí terapie člověka odkrávovat? - To asi ne.
- Jo. - Proboha!
Ty vado, ne.
Kdo to je? Co se děje?
Tomu rozumí jenom dospělí.
Dopřejme jim soukromí.
- Prima. - To už se neříká, Simone.
Má krásný vlasy.
Lásko, doprovodíš mě k autu?
- Dělám Maeve oběd. - Za vteřinku jsi zpátky.
Dobře.
Will se už brzo odstěhuje. Slibuju.
Dobře, jsem rád, že se v tomhle shodneme.
Chci nahlas, jasně a s láskou vyjádřit svůj názor.
- Chci, aby vypadl. - Jo. Já taky. S láskou.
- Dobře. - Jo.
A ještě… Říkal jsem si,
že bys mohla na příští terapii jít se mnou.
Jo, dobře.
Chci s tebou něco probrat
a pomohlo by, kdybych to udělal před terapeutem.
- Jo. - Dobře.
- Jo. - Super. Děkuju. Tak jo.
Jenom abych se připravila…
Měla bych se nad něčím zamyslet?
Jakože s láskou. Máš nějaký témata? Něco takovýho?
No jo, promiň. Zaměřil jsem se jen na svůj úhel pohledu.
Nejde o nic vážného.
Jenom o otázku struktury. O rovnováhu práce a soukromí.
O moji roli ve vztahu k té tvojí a případně o efektivnější komunikaci.
Což jsme měli probrat dávno.
Jo. Bezva.
- Tak fajn. Miluju tě. - Já tebe.
Rozumím. Najdu si ubytování jinde.
- Hele, zrovna teď ho hledám. - Dobře. Jo.
Co tě to napadlo, předvádět svoje úlovky venku před dětma? Můžeš si za to sám.
Byla to jedna ženská a žádnej úlovek.
- Já ji neulovil. - No…
Nedobýval jsem ji, aby se se mnou vyspala. Podílela se na tom dobrovolně.
Dobře. To je jedno. Uklidíš tady? Vypadá to tu jak v bordelu.
Moji postel nech být. Ale tvůj dům, tvoje pravidla.
Dej vědět, až si něco najdeš. A dávej si pod to kafe tácek, prosím.
- Dám. Jo. - Pod ten hrnek.
- Prosím, používej… prosím. - Jo.
- Přestaň. Můžeš… - Fajn.
Kdyby ti na tom stolku záleželo, nebyl by tady. Byl by v domě.
- Mně na hostech záleží. - Jo.
No jo, vlastně. Zajímala by mě jedna věc.
Byli jste s Jennou na párové terapii?
Ne. K terapeutovi jsme jednou šli s Audrey a byla to katastrofa.
Říkali, že to je bezpečný prostředí, tak jsem se přiznal k jednomu záletu.
Teď jsem rozvedenej a žiju v tvým domku pro hosty.
Takže to moc nepomohlo.
Jo. U takového přiznání si říkám, že risk je zisk.
Byl to spíš extrémní risk a nulovej zisk.
Proč? Vy s Charliem… Všechno klape?
Jo. Jenom…
se mě ptala jedna kamarádka, tak to zjišťuju kvůli ní.
Kamarádka chtěla, aby ses ty zeptala svých kámošů,
a pak se ona rozhodne, jestli jít na terapii?
- Jo. Přesně. - Fajn. To rozhodně dává smysl.
Musím odvézt děcka do školy.
- Mohl bych jet s váma? - Chceš vidět jejich školu?
Ne. Mám sraz s Katie. Založí mi profil na seznamce.
Aha, jo.
Abych si mohl připsat další úlovky.
Terapie mu jenom měla pomoct po Jeopardy!
- Neměli se pitvat v našem manželství. - V tom terapie spočívá.
Joe se zbavoval strachu z lítání. Za půl roku jsme se rozvedli.
Jako když jdeš k doktorovi s rýmou a najde ti rakovinu.
- Zas tak zlý… - Zlý to bude.
Myslíš, že tě tam chce, protože je spokojenej?
Nejspíš to manželství chce ukončit,
nebo chce, aby se přidal někdo třetí, nebo je gay.
- Chápu. - Má utajovanou rodinu?
Nebo někde schovává peníze. To je dobrý. Oblíbený.
- Nebo tě nakazil syfilidou. - Nechme to být.
Fajn. Jak to jde s La Cienega Haciendas?
Nevyšlo to. Takže zůstanu u Sheratonu.
Je nudnej, ponurej a nikoho neohromí, ale jinam se tolik právníků nevejde.
Čau. Mají tady mrňavý záchodky. Úlet. Pisoár je pár cenťáků nad zemí.
Protože to je školka.
Asi proto to tam bylo pochcaný až po strop.
- Kdo se nezeptá, nic nedostane! - Díky!
- Moje motto se ve škole ujalo. - „Kdo se nezeptá, nic nedostane.“
A význam je doslovnej.
Boss Mama Industries právě jedná s makeyourowntshirts.com.
- Bude merch. - Poslalas mail firmě s tričkama?
- „Kdo se nezeptá, nic nedostane.“ Hezký. - Díky.
- Protože fakt nic nedostaneš. - Nedostaneš.
- Když se zeptáš, možná jo. - Jo.
Ty to budeš podporovat?
Jen mi to přijde chytrý. Katie se vyzná.
- Pomohla mi s profilem. - Díky!
- Vylepšila ho. Koukej. - Ukaž.
- Jo. - Jo. Hezký. Roztomilý.
- Ty jsou aspoň 15 let starý. - Jo.
To je normální. Hele na moje.
Billboard „Gore a Lieberman“?
- Sakra. Umažu ho. - Ale sekne ti to.
- Ahojte! - Ahoj, Diane.
- Podcast dopadl skvěle. - Děkuju, Diane.
Nejvíc se mi líbila ta spontánnost.
Témata jsi vymýšlela přímo na místě.
- Díky. - Diane, Will hledá byt.
To je pravda.
Nějaké požadavky? Chceš konkrétní čtvrť?
Žádný požadavky. Žádná čtvrť. Prostě kdekoliv.
- Neřekl bych kdekoliv… - Kdekoliv.
Jestli má střechu, je volný a není to u mě, tak to bere.
- Nejsem sériovej vrah. - Akorát má omezený rozpočet.
Jo, to vidím.
- Ta košile stála 400 dolarů. - Proto je švorc.
Napíšu si údaje a ozvu se.
- Super. - Teď musím běžet.
Na prohlídku ve Venice Beach s celebritou. Nesmím ji jmenovat,
ale rýmuje se to se „Šmarlíz Theron“.
Čauky!
Příjmení Theron ani nepozměnila.
Zazobanci zlenivějí. Válí se v penězích.
Kdo je Šmarlíz Theron? Charlie Sheen?
Ne. Dostala Oscara za film „Šrůda“.
Halle Berry? Ne, to byl „Šles příšer“.
- Jak vidíš, je to dost strohé, ale… - Jo.
Majitel je vážně miláček.
Bývalý trestanec jako ty.
Já nikdy neseděl.
Ne. Omlouvám se. Působíš tak.
- Bezva, díky. - Čím že se živíš?
Jsem sládek. Dřív na vysoké pozici u Johnnyho 66.
- Skvělé. - Jo.
Ten byt ujde.
Hledám i komerční prostory, chci si otevřít bar. Nevíš o něčem?
- Super. Hezký. - Pěkné, že?
Je to historická stavba z roku 1922
a na tomto nádvoří, které je v ceně, je schváleno venkovní stolování.
- Páni. Úžasný. - Zajímavost.
- Býval tady internační tábor. - No teda.
Přiznané cihly, dvoje bezbariérové toalety,
střešní terasa, rušný chodník,
kousek od komplexu LA Live a Arts Districtu.
Srovnatelné nemovitosti stojí měsíčně dvakrát tolik.
Unikátní nabídka.
Jo. Ten nájem je správně?
- Ano. - Proč je to tak levný?
Russell Brand tady měl veganský podnik.
Proto to tu smrdí hummusem a sexuálním obtěžováním.
- Je to zloduch. - Jo.
- No páni. - To je výhled.
Jo. Pro můj ubohej bar je to místo dokonalý.
Pro co?
Pro můj bar. Jo.
Mám připravit smlouvu?
Moc rád bych to vzal, ale byt potřebuju víc.
Obojí si dovolit nemůžu.
Fajn. Tvoje číslo mám. Pohlídám ti to.
- To bys mohla? - Jistě.
Díky.
- Ten výhled je boží. - Co teprve při západu slunce.
Co tady dělá Freddieho máma?
Proboha.
Diane?
- Proboha. - Ahoj.
Ráda tě vidím.
Já tebe taky. Ahoj, děti.
Nechceš kafe?
Ne, díky. Ahoj.
Co je? O co jde?
O nic, Simone.
- Čemu se směješ? - Bože.
Ničemu.
Co?
Něco se očividně děje.
- Ale ne. - Jo.
Neposral ses náhodou? Co jsem ti zrovna říkala?
Tak zaprvý uber. Dělal jsem přesně to, cos mi řekla.
Hledal jsem si byt.
Nejdřív mi Diane ukazovala byty a volně přešla k ukazování nahýho těla.
Diane je z mýho světa, rozumíš?
Ne. Co to má znamenat?
- Že ji znáš přese mě. - No a?
Určitě se to zamotá. Odnesu to já. Lidi z mýho světa jsou pro tebe tabu.
Kde to jsme? V Avataru? Je to dospělá žena s dospěláckým účesem
a dospěláckým béžovým kostýmem a rozhoduje se sama za sebe.
Věnovali jsme se konsenzuálním sexuálním aktivitám.
Neboli konsexuálním, jak tomu teď říkám.
Nechápu, proč se zlobíš.
- Sílu vůle jsem vůbec nepoužil. - A „sílu, Wille“?
Hezky.
Když mi Diane ukazovala ty byty, ukázala mi i ideální místo pro ubohej bar.
Unikátní nabídka.
Jenže já si nemůžu dovolit prostory pro bar
- i novej byt… - Ne.
V žádným případě. Nechci o tom slyšet.
- Charlie chce, abys vypadl. Já taky. - Dobře.
Jak k tomu vůbec došlo?
Řeknu ti to, ale varuju tě.
- Dostaneš šílenou chuť na sex. - Naházím tvý věci do tašky
- a vyhodím tě… - Fajn. Hele…
Na prohlídkách jsme si padli do oka.
Pak mě pozvala do nóbl nočního podniku. La Cienega „Hacienegas“ nebo tak nějak.
Utratila za mě dost peněz.
Bylo mi to blbý. Jako bych jí ten pich dlužil.
Přímo mě převálcovala.
Ona má členství v La Cienega Haciendas?
Jo. Bylo to tam snobský. Hodně nóbl.
Prý tam byl Harry Styles, ale spíš nějakej plešatějící chlápek v šatech.
Tam jsem chtěla mít Charlieho párty,
- ale byli na mě hnusní. - Jo. To sedí. Až mě to nadchlo.
Omámilo. Pak jsem si nadávala.
Jsou cool.
Kdybych to o Diane věděla, poprosila bych ji.
Pořadatel musí znát člena.
- Já si vytáhla žolíka. - Žolíka, co zná mýho žolíka.
Dobrý.
- Ještě není pozdě. - Ale je.
Hele. Kdo se nezeptá, nic nedostane.
Mezi rodiči patřím ke spodině, nemůžu ji o nic žádat.
Já se zeptat můžu. Tím pádem můžu něco dostat.
- Fakt? - Jo. No tak. Proniknu dovnitř.
- A ven a dovnitř a ven. - Dobře.
Ale i když na to kývne, mám jen dva dny, abych to předělala.
- Oznámila změnu místa. - Bože.
Pošleš lidem e-pozvánku s jinou adresou, což ti zabere dvě sekundy. No tak!
Ty si akci v La Cienega Haciendas zasloužíš.
Na Sheraton ser. Mám se teda zeptat?
Vždyť je to posranej, hnusnej stolek z lamina.
Ani není ze dřeva.
NA PRODEJ DIANE WALKENOVÁ – MAKLÉŘKA
Čau.
Ne. Co tu chceš?
- O nic nejde, že ne? - Ne.
- Dobře jsi věděl, že to je jednorázovka. - Ne… já vím.
- Proč jsou mnou chlapi tak posedlí? - Já ne.
- Jasně. - Ne.
Jednou se tak snížit bylo fajn, ale do Sylviina domku už nevkročím.
Fajn. Klídek, Tome Wolfe.
Když pro mě uděláš jednu věc,
- už mě neuvidíš. - Co děláš večer?
- Co? - Nic. To neřeš.
Máš večer čas?
Co?
- Uděláš pro mě něco, nebo ne? - Mluv.
La Cienega Hacien… das.
Promiňte, mohli by to tady vyklidit?
Včera jsem o to žádala. Aby se sem hosté vešli.
To nespadá do našich povinností. Na stěhování nejsme připravené.
- Omlouvám se. - Jo.
Já o to prosila, než jsem přijela.
Já vím a omlouvám se.
Jo.
Podle smlouvy mi musíte vyhovět,
jinak dostanu zpátky zálohu. Omlouvám se.
Ale jsem právnička a ta akce je pro právníky.
Jestli mi rozumíte. Takže jo.
Jo.
Kdo to je?
- Sylvie, ty jsi bohyně. - Jo.
Nevím, jaks to dokázala.
Před týdnem tu byla Dua Lipa.
Jen dotaz. Kam si všichni sednou?
Židle přinesou za chvíli.
Nevím, kde se zdrželi. Zjistím to.
Bezva. Já jdu nafotit selfíčka, kde to půjde.
- Užij si to. - Já se snažím.
To je nanic.
- High Society Rentals. Prosím? - Sylvia Greevesová.
Chci se zeptat na objednávku, na kterou čekám.
Bože, to je katastrofa.
Půjčovna zavezla židle do Sheratonu.
Nechtějí je vyzvednout a přivézt sem. Neměla jsem mít tak velký oči.
Nejsem dámička z La Cienega Haciendas. Jsem obyčejná sheratonská děvka.
Hej, takhle o sobě nemluv.
Páchnu po chlóru, zasedačkách a nevěře na služebkách.
Vesmír mi to připomíná.
- Nestačí skládací židličky? - Ne, jde o víc.
Chci zapůsobit na Charlieho a ukázat, že svou práci beru vážně.
Kluci z Lucky Penny mají dodávku.
Půjčím si ji a židle ti přivezu, jo?
- Bože, určitě? - Jo. Bydlím u tebe zadarmo.
- Je to maličkost. - Kamaráde, mockrát děkuju.
- Díky. - V pohodě.
A potřebuju se rozptýlit.
Na Snurfu jsem dostal pět facek a vyšiluju.
Co je Snurf?
Seznamka. Když máte shodu, dva týdny si posíláte pohlednice.
Když se pak sejdete, zaručeně si zašukáte.
Jo, nechutný.
PIVOVAR LUCKY PENNY
Tak. Teď mi dlužíš.
- Vždyť u mě bydlíš. - Pravda.
Jo.
Sakra. To ne.
TERAPIE S CHARLIEM
Co je?
- Je pozdě. Nestihnu Charlieho terapii. - Charlieho terapii?
Chtěl, abych tam šla s ním,
ale chystání toho večírku zabralo celý odpoledne.
- No nic. - No nic?
Chce s tebou mluvit na terapii. To bude asi důležitý, ne?
Já vím, ale co mám dělat? Nedostanu se tam. Pochopí to.
Terapii zmeškat nesmíš. Co když chce mluvit zrovna o tomhle?
- Že ignoruješ jeho potřeby nebo tak. - Vidíš tu zácpu?
- A máme dodávku plnou židlí, co musíme… - Vyhodím tě na té terapii.
- Židle odvezu sám. - Ne, ty ten klub neznáš.
- Neznáš můj kontakt. - Tak mi ho předej.
- Nemáš průkazku. A heslo. - Sem s ní. To je jedno…
- Vymlouváš se, abys za Charliem nemusela. - Ne asi! Cos myslel?
Mám z toho hrůzu. Nevím, co mi řekne.
Proč mi to neřekne rovnou a potřebuje k tomu jakejsi dozor?
Říkals, že tvý manželství terapií skončilo.
Ne. To příšerný manželství se ukončilo samo.
Třeba mi chce říct tohle.
To spíš ne. Šukáte spolu dost.
Já tam nepůjdu. Nechci tam jít. Nemůžeš mě nutit.
- Je pozdě. - Není.
- Do Burbanku nedojedeme. - Máme 15 minut. Znám to tu jako svý boty.
Sakra. Nesnáším, když jsi milej a máš pravdu.
To tě asi štvu pořád. Jsem milej a pravdivej chlap.
- Hezky. - Viď?
Tady je to těsnější, ale…
- To ne! - Do hajzlu. Sakra!
Sakra.
- To ne. - Dělej!
- Ne! Uvízli jsme. - Hele, prostě běž.
- Jeď Uberem. Židle odvezu. - Vyjedeš?
- To neřeš. Zachraň si manželství. Běž! - Vážně?
- Jo. Běž. - Dobře, už jdu.
- Jdu. - Fajn.
- Nemůžu ven. - Kruci.
- Nikam nemůžu. - Stáhni okýnko.
- Vylez oknem. Běž! - Jsi si jistej?
Naprosto, tak už běž!
To dáš! Běž!
Kdy tam budeme?
Za 25 minut.
- Ahoj. - Ahoj, zlato.
Samozřejmě trčím v zácpě.
Za pár minut jsem tam. Můžu se k vám přidat přes FaceTime?
Jasně. Zavolám ti.
Dobře.
Trčí v zácpě.
Ahoj, moc se omlouvám, lásko. Je tu hrozná zácpa.
Ale můžeme předstírat, že jsem u terapeuta s tebou,
a můžeme si promluvit.
Sylvie, ty jsi panda.
Promiň, nevím, jak to vypnout. Vážně…
Promiň, to je nepříjemný. Nejde mi…
Sakra. Nevím, jak…
Jsem pořád panda?
- Pořád panda. - Promiň. Musím…
- A teď? - Teď jsi kuře.
Dobře. Moc se omlouvám.
Je to nepříjemný, ale zkusme pokračovat. Můžeme mluvit takhle.
Víš co? Omluvu od kuřete já nepřijmu.
Haló?
To bylo skvělé. Jsem hrdý. Jasné hranice.
Děkuju.
Kurva! Pardon.
- Nic se nestalo. - Bylo to nahlas.
- Dobrý. - Pardon.
No tak.
Do prdele.
Sakra.
To je teda zvuk.
Tak jo.
Já tě vidím, ty hajzlíku.
Jeď!
Co? Nekoukej na mě.
Sráč jeden malej. Příště tě dostanu!
Bože, moc se omlouvám.
Mého kamaráda Willa napadla šílenost.
Přesunout párty na druhý konec města. Omlouvám se.
Ano, o Willovi jsem slyšel.
Vy znáte Willa?
Každopádně jsem tady, takže můžeme probrat, o co jde.
Co kdybychom krátce prozkoumali skutečný důvod vašeho zpoždění?
Čemu se vyhýbáte?
Tohle není moje terapie.
Proč se vyhýbáte rozhovoru o pravém důvodu svého zpoždění?
Prosím?
Proč se vyhýbáte rozhovoru
o pravém důvodu svého zpoždění?
Já se ničemu nevyhýbám.
Zpanikařila jste doslova jako „neopeřené kuře“.
Aha.
- Charlie, co se děje? - Tak dobře.
- Sylvie. - No?
- Zapracoval jsem… - Bohužel nám vypršel čas.
Čekám dalšího klienta.
Dobře. Děkuju za váš čas.
- Ovšem. - Díky.
Vidíš? Klient nikde.
- Očividně jsme mohli mluvit dál. - Dr. Melfi za to nemůže.
On se vážně jmenuje dr. Melfi?
Jo.
- Dr. Melfi. Proč? - Proč?
Tak jo. Kdyby mu na tobě opravdu záleželo, ještě by nás tam nechal.
- Tys sem nechtěla. - To není pravda. Chtěla.
Přišlas pozdě na terapii i na Jeopardy! Chodíš pozdě pořád.
Jednou jsem tě potřeboval, a bylas s Willem.
- A dneska zase s ním. - Zlato.
Neměla jsem na poslední chvíli měnit místo konání.
Chtěla jsem, aby to bylo co nejlepší pro tvoji firmu a pro tebe.
Zpětně to byl hloupý nápad a moc mě to mrzí. Vážně.
Teď jsem tady a můžeme si promluvit, o čemkoli chceš.
Zlato, já vím.
Neměl jsem to domlouvat na den, kdy se koná ten firemní večírek.
Netrap se tím. Vím, že toho máš moc.
Dobře, ale můžeme…
Žádný klient. Já to věděla.
Proč je pro vás tak důležité, že žádného klienta nečekám?
Proč jste nám o tom neřekl pravdu?
Máte pocit, že si to kolo nezasloužíte?
Utíkáte před něčím, místo abyste tomu čelil?
Jak víte, že nejedu za klientem?
To by bylo neuvěřitelný.
Fajn.
Nerozebírejte mě, ano? Nejste k tomu ani za mák způsobilá.
- Vedl jste si skvěle. Tak za týden. - Jo. Děkuju.
- Díky, že jste přišel. - Jo.
- Je dobrej. - Jak se vám ten první rok líbí?
Takže vy tady pracujete asi tři roky?
Jak dlouho už tady pracujete?
- Co to je za barvu rtěnky? Pěkná. - To nevím.
Čau.
- Čau. - Je to super.
- Díky. - Stihlas tu terapii?
Cítím se hrozně.
To určitě nevadí. Jo.
- Díky, žes vyřešil ty židle. - To nic.
Díky za pozvání. Být na oslavě neznámýho důchodce je sranda.
- Dej si něco k pití. - Proto tu jsem.
Ahoj.
- Ahoj. Díky, ale nemůžu. Pracuju. - Aha. Večírek se povedl.
- Dobře. Jo… Ahoj, Vanesso! - Skvělá párty, Sylvie.
Viděly jsme se před sto lety.
Před sto lety.
Já ji žeru. Je hrozně vtipná.
No…
- Co má s krkem? - Nevím.
- Už s ní moc nemluvím. - Aha, to věřím.
Jo.
Stewarte.
Hej, lidi, poslouchejte.
Chceme se s Frankem rozloučit stylově.
Tak jsme si připravili něco speciálního.
Koukneme se. Pusť to.
Franku, máme problém.
Jaký?
Nemůžeme najít spis McCallister vs. United Petrol.
Říkal jsem vám to milionkrát.
Je to McCallister vs. United Petroleum.
- Co si bez tebe počneme? - Skoro se mi zdá, že…
Cítím to v kostech. Něco cítím.
Začne to jiskřit, když se tomu nebráním.
V celým mým městě.
- I v bytě mým. - Trochu děsivý.
Letíme vzhůru, když jsme v rauši opojným.
To je náš franking.
Frank, Frank, Frank. To je náš franking.
Něco slyším?
- Hvězda. No páni. Vidíš ho? - Teda.
Co se to tady děje?
Jenom jste si trochu zafrankovali?
DĚKUJEME, FRANKU!
Sylvie, pojď sem.
Moje kamarádka Carrie.
Vlastně moje žena / dcera / přítelkyně / nej kámoška / dealerka Vicodinu.
Ta, se kterou jezdíš do Caba?
To jsem já.
- Carrie z Caba. - Jo.
Carrie z Caba.
- Chci tě poznat už roky. - Já tebe, Carrie z Caba.
- Jestli nevadí. - Ne.
Vím, že se sotva známe, ale firma, pro kterou dělám,
chystá velký mejdan a organizátorka se na nás vykašlala.
- Jo. - Průšvih.
Neměla bys čas za ni zaskočit jakože včera?
- Bože, samozřejmě. - Stewart mi dá tvoje číslo. Ozvu se.
Úžasný, fakt. Už se těším.
- Rozjedem to! - Jo.
Tak zatím.
- Domluveno. - Paráda.
- Bože, je nádherná. - Skvělá. A nemá plastiku.
- Ta mrcha má ale kliku. - Jo, ať jde někam, viď?
Já v létě budu mít nový zuby.
- Audrey, ahoj, co ty tady? - Jsem zakládající člen.
To mi mohlo dojít.
- Jak se máš? - Dobře. Všechno při starým.
- Jo. - No jo.
- Mám pobočku v New Yorku, u Atlantiku. - Páni. To koukám.
Jsi v kontaktu s Lucky Penny? Daří se jim.
Jo, vídáme se pravidelně. Vedou si skvěle. Mám radost.
Slyšela jsem, že jsi sládek nějakýho mezinárodního řetězce?
Jo, tak nějak. Ale ledacos se změnilo.
Jo. Chci si otevřít svůj bar.
- Skvělý. A kde? - Jo.
To zatím nevím.
Ještě to není jasný, protože jsem
teprve na začátku toho procesu. Jo.
A už máš investory?
I v tomhle případě jsem teprve na začátku procesu, takže…
- Tak super. - Bezvadný.
Jsem rád, že jsem tě potkal. Určitě se tady ještě uvidíme.
Jo.
Zrovna mi nabídli další akci.
- Ty jo, to je skvělý. - Jo.
Je to brzo a zase bude velká, ale můžu získat další zakázky.
Můžeš mi zase pomoct? Bez tebe bych tohle nezvládla.
Jo. Pomůžu ti moc rád.
Vlastně když ti budu pomáhat, nemohl bych dál bydlet u vás?
Pak bych měl peníze na prostory pro svůj bar.
Jo, to se mi líbí.
- Bezva. - Ještě se zeptám Charlieho, ale…
Chápu, ale jestli to pomůže,
slibuju, že už v domku pro hosty žádný hosty neošoustám.
- To je milý. Nějak to vymyslím. - Jo.
- Díky. - Vyřídím mu to.
- Jo? - Můžeš použít stejný slova.
- Jo. Fajn. - Tak.
Vážení, chtěl jsem vám poděkovat,
že jste přišli na oslavu mého odchodu do důchodu.
Myslel jsem, že to bude malý večírek, ale pak jsem si řekl:
„Kdo se nezeptá, nic nedostane.“
Ty kráso.
Budete mi chybět. Většina z vás.
Proto nejspíš budu pár let okounět na Slacku.
Víš, že mě tam najdeš.
Děkuju, že jste se se mnou tak krásně rozloučili.
Vážím si toho.
Díky.
- Hezký. - Zdravím.
Já…
- Já bych chtěl taky něco málo dodat. - Žes zaválela.
Dnes neodchází jen Frank.
Odcházím i já.
Přesně tak. I já z firmy odcházím.
Takže gratuluju Frankovi i sobě.
Dobře vy.
Ne, to není dobrý.
Tos asi věděla.
Asi ne.
- Tos mi na terapii chtěl říct? - Tam jsem to nevěděl.
Jen to, že jsem nešťastnej.
Sylvie, už dlouho mám pocit, že mám život nalinkovanej.
Že musím fungovat v malinký škatulce. A pak mi to došlo.
Nemusím celej život dělat to stejný. Existuje tolik jiných možností.
Jaká možnost… Nějaká konkrétní?
Ne. Nejsem si jistej, co si vyberu,
ale těch cest je tolik, jako bych se ocitl v lese.
Cítím se volný poprvé za… Bože, ani nevím, za jak dlouho.
Život toho musí nabízet víc
než 60 hodin týdně v právnické firmě, jak to měl Frank.
Jo. V nejbližší době budeme mít dost výdajů.
- Frances jde na vysokou a… - Jo.
Za chvilku jí končí spoření a máme rezervu, díky které to překonáme.
Utáhneme si opasky a nějak to zvládneme.
- Můžu mluvit otevřeně? - Jo.
Se mnou můžeš. Tohle vždycky bude bezpečné prostředí.
Dobře. Já… Připadá mi to…
Jak to jen říct?
Bezhlavé a nedomyšlené.
Lásko, já to potřebuju. Vážně to potřebuju. Nějak to vymyslíme.
A víš ty co? Ty si vedeš skvěle.
Dneska jsi dostala tu velkou zakázku. Podnikání se ti rozjíždí.
Nepřeháněj. Mám jednu další párty. Jasný? Tím to může skončit.
To si nemyslím.
Zlato…
Cítím to v kostech. Něco cítím.
Překlad titulků: Kristina Himmerová