Då kör vi igång med Jeopardy!
Här är era kategorier.
Vi har "Disneys underbara värld",
sen "Bortkastade liv", "Dödlighet",
"Charlie Greeves", "Ångerskval"
och slutligen "Ingen återvändo".
Morris, din tur.
Jag tar "Dödlighet" för 400.
"Den går allt snabbare så länge man lever."
Vad är tid?
Korrekt. Du är med på tavlan, Morris.
Ken, jag tar "Bortslösade liv" för 200.
"Denna delägare på Boosalis & Addington dog i sömnen."
- Andrea. - Vem var Charlies föregångare?
Korrekt. Charlie, var snäll och stäng munnen.
Charlie, till och med dina drömmar är en klyscha.
- Behöver du hjälp? - Jag klarar mig.
Är det verkligen en bra idé?
Definitivt. Jag vill återgå till jobbet.
- Jag längtar efter rutiner. - Ja, absolut.
Jag bara, du vet,
du dök trots allt just upp
- hemma hos den där Jeopardy!- mannen... - Ed Little.
...hemma hos Ed Little på ett sätt som, du vet,
en del skulle betrakta som "hotfullt".
Du kanske bara behöver ta lite tid att lätta på trycket eller...
...prata med nån eller...
Vad? Prata med nån? Som terapi?
Ja.
Du har aldrig pratat med en terapeut, varför skulle jag?
För att du, du vet... faktiskt bröt dig in hos en främling.
Älskling, jag mår bra. Jag lovar.
Du vet, det är... Det är som efter att du hade fött Frances,
och alla förlossningshormonerna rasade, men du ryckte upp dig så småningom.
Jag ryckte inte bara upp mig.
Och jag har fortfarande en del känslor av allmän nedstämdhet
som aldrig riktigt försvinner.
Men jag förstår vad du menar.
Okej, men jag mår bra, så vi kan väl lägga det här bakom oss?
Lägga vad bakom oss?
- Du ser? Så ska det låta. - Okej.
- Ha så kul på bilturen med Frances. - Okej.
Hej. Får jag låna din bil i kväll?
- Jag är tillbaka i morgon eftermiddag. - Nej.
Jag måste till La Quinta på ett företagsretreat för Johnny 66.
- Kommer Jenna vara där? - Såklart.
- Hon är företagets vd. - Och du vill ändå åka dit?
Vad jag vill är irrelevant.
Det är mitt jobb att närvara. Får jag låna en bil?
Charlie måste till jobbet så han har en bil,
och jag ska köra Frances till Palm Desert för en debatturnering, så, slut på bilar.
Palm Desert är nära La Quinta. Du kan släppa av mig.
Vi kan väl skjutsa dig, men vi ska strax iväg och Frances ska köra
- så fortsätt på egen risk. - Inga problem.
- Tar du med dig ett lik? - Nej.
Det är bara... jobbgrejor.
- Vi kan ta lunchstopp i Pioneertown. - Varför inte?
Och vi borde köpa ginger ale för min mage är lite...
Gud. Försvinn innan jag ändrar mig.
Jag väntar i bilen. Okej.
Hej.
Vad? Åh, vännen, är du okej?
En bebis. Mitt ex ska få en satans bebis?
Vänta. Jag... Jag är så förvirrad. Ska Andy ha barn?
Nej! Min riktiga exman Joe. Den första.
Och det är dåligt?
Om det är min exmans nyare, yngre frus bebis, så är det det.
Låt idioten roa sig med blöjbyten de kommande två åren
och vara den läskiga äldre pappan på dagisbakgården.
Och nu får Joe göra om alltihop,
och Naomi får den bättre versionen av honom!
Du borde kompenseras för att du lärde upp honom.
Du får ju underhållsbidrag så det blir du väl?
Eller inte. Jag vet faktiskt inte hur det funkar.
Katie, när visste du att ditt äktenskap inte skulle hålla?
När jag insåg att han var ett jävla mansbarn
som aldrig skulle växa upp.
Jag kommer aldrig, aldrig att återhämta mig från det här.
Var det inte du som bröt upp?
- Håll käften! - Lägg av!
- Jag säger bara... - Ut ur bilen!
- Jag säger bara... - Håll käften!
- Det är inte poängen! - Det är irrelevant.
Okej, okej. Inte poängen.
Han kommer alltid bara att kunna vara med nån mycket yngre, för de i vår ålder ser
att han är motsatsen till ett kap.
Nån yngre, vilket gissel.
Håll käften, okej? Du hjälper inte.
- Du är inte involverad. - Okej. Visst. Jag vill inte hjälpa.
Okej. Okej, raring.
- Lycka till med turneringen. - Tack.
- Älskar dig. - Älskar dig.
- Hej, Gemma. - Hej, mrs Greeves.
Herregud, skönt att du är här.
Alla andra på turneringen är losernördar.
Så trött på att vi alltid är hetast.
Jag vet.
- Hej då. - Hej då.
- Okej. - Vill ni lyssna på min podd?
- Visst. - Okej. Bara om ni vill.
Det här är Katie Fields.
Häng med när jag pratar med changemakers...
Varför pratar du så där?
Det här är Krossa glastaket...
- Vilken skräll. - Det... Herregud.
...en del av Boss Mama Industries nätverk...
Vad är Boss Mama Industries nätverk?
Mitt företag.
Hej.
- Det där är nog inte mixat rätt. - Ja, det är lite skrälligt.
Jag sparar det här till senare när vi kan koncentrera oss.
- Toppen, ja. - Okej.
Tänk att du lyckades få med Diane.
Ja, du fick med en lokal mäklare. Wow.
Kompis, säkert att du vill gå på den här Johnny 66-retreaten?
Jag säger det bara. Vi kan väl äta lunch och åka hem?
Ja, jag är säker. Jag har ett jobb, Sylvia.
Jag måste gå dit. Jisses.
Vännen, varför utsätter du dig för det här?
Det finns så många andra ställen som skulle anställa dig.
Eller kan du bara starta eget.
Jenna har rätt.
Jag har pratat om en egen bar i åratal och det har inte hänt,
- så det lär fan aldrig hända. - Jag lovar, Jenna menade inte det.
Hon sa det bara för att hon var väldigt sårad
för att du lämnade henne vid altaret.
Kulorna viner, Syl.
Jenna är affärskvinna. Hon vet.
Vad ska jag göra? Öppna en sketen liten bar?
- Se på Lucky Penny. - Den gick bättre när jag slutat.
Ja, men på grund av din öl.
Jag ska dit, okej? Kan vi sluta prata om det?
Jag ska på retreaten.
Jenna lär inte vilja se dig just nu eller förmodligen nånsin igen.
Vi jobbade ihop före relationen,
vi kommer att jobba ihop utan problem i dess kölvatten.
Kan han bara få hantera sitt uppbrott på sitt eget sätt?
Kör på magkänslan.
Det är första steget i Boss Mamas trestegsprocess efter uppbrott.
Coolt. Vad är de andra två stegen?
Följ ditt hjärta och gör vad du än känner för.
Väldigt lika steg,
men jag tror det vore kontraproduktivt att gå på retreaten.
Säger personen som aldrig varit skild.
Ja, exakt.
Katie, vad gjorde du efter din skilsmässa?
Hör på, tiden efter en skilsmässa eller ett uppbrott är en konstig tid.
Känslorna skiftar från ena sekunden till den andra.
Vet du vad? Jag hoppar bak dit så vi kan snacka.
- Toppen. Ja. - Vänta. Vänta.
Jag är på motorvägen. Hallå. Farligt, farligt.
- Jag har mycket att säga i ämnet. - Toppen.
Jag vet att det var du som bröt upp,
men det betyder inte att du inte får reagera.
Nej. Jag känner mig så ledsen hela tiden.
Hörni, jag hör bara delar av samtalet här framme. Kan ni tala högre?
Men det tar slut. Du måste bara rida ut det.
- Jag undrar bara när tar det slut. - Självklart.
Jag var faktiskt väldigt nere när Dean gjorde slut med mig.
- Dean? - Ja.
Från a cappella-gruppen?
Ja.
Från första året på college?
Nej, nej. Dean ger dig inte inträde till skilsmässoklubben.
- Tyvärr. - Nej, bra försök.
Vi dejtade tredje året, inte första.
- Vad? - Vad?
Vi dejtade tredje året, inte första.
Så det är fortfarande nytt.
Dean. Han har åldrats.
Åldrats. Ja. Inte riktigt a cappella-åren.
Men han jobbar på Googles HR-avdelning.
Kul.
- Kunde ha varit du. - Ja.
- Mrs Google. - Mrs HR Google.
Mrs HR Google.
Jag hörde just världens sjukaste grej.
Att du ska på retreat för ett företag du borde sluta på?
Nej.
- Red ska lägga ner sin verksamhet. - Vem är Red?
Red, ägaren till Red Wolf Tavern, stället vi sitter i just nu.
- Borde vi bry oss? - Ja. Red är en legend i bryggarkretsar.
Läget här ute hjälper inte direkt. Det är ganska dystert.
Det är inte det. Bryggare överallt har det kämpigt just nu.
Dryckestrenderna bland 21- till 34-åringar har dalat rejält.
- Det är oerhört trist. - Trist att det dricks mindre alkohol?
- Absolut. - Ja.
Alkohol är bokstavligen depressivt.
Det är inte som om de ersätter drickande med nåt sunt och häftigt.
De lägger bara mer tid på att skrolla på nätet. Det är illa.
Det är nog ändå sundare än att dricka öl.
- Nörd. - Nörd.
Så, gällande gårdagskvällen? Är Charlie okej?
Vad menar du?
Tja, vi hade en rätt intressant kväll.
Vad hände?
Vill du berätta eller ska jag?
Det kommer låta mycket värre än det var.
Det blir kul att höra din version.
Charlie gick ut med honom. och de drack och umgicks
och sprang genom nån Jeopardy!- chefs hus.
- Bara ett pojkstreck. - Förlåt. Vad sa du?
Du hörde rätt.
Vi bröt oss in hemma hos nån jävla chef på Jeopardy!
och Charlie ville övertala honom att inte sända hans avsnitt.
- Det var helt jävla vansinnigt. - Vad?
Nej. Nej, nej, nej, nej, nej.
- Inte alls. Bara ett pojkstreck. - Ja. Det var vansinne.
- Pojkstreck? - Varför säger du det hela tiden?
Men folk gör mycket galnare saker än så jämt.
- Vilka? - Michael Jackson.
- Michael Jackson? - Fortsätt.
Han hängde ut bebisen utanför balkongen.
Toppenexempel på vad som är och inte är normalt. Michael Jackson.
- Förlåt. Är Charlie okej? - Han mår fint. Finfint, faktiskt.
Han måste bara ha gipsstövel ett tag.
- Nej, jag menar, är han okej-okej? - Han är inte alls okej.
- Absolut inte okej. - Nej, nej, nej. Han är så okej.
- Han har aldrig inte varit okej. - Gud, är du galen?
Det är uppenbarligen nåt som tynger honom.
- Inte alls. - Du måste fan skoja.
Jag är expert på "inte okej", och den mannen är inte okej.
No bueno.
Han är tillbaka på jobbet i dag, så han mår uppenbarligen bra.
- Han hade nog bara en svacka. - Nej.
Du måste acceptera att det här är mycket mer än bara en svacka.
Nej, nej, nej. Jag behöver inte acceptera nåt, okej?
Alla är inte, typ, tilltrasslade.
Och, förresten, är det möjligt att du kanske projicerar din egen skit?
Skojar du? Skulle jag projicera?
Jag säger bara att mitt liv är lite annorlunda än era.
- Vad ska det betyda? - Ja. Hur då?
- Bara organisatoriskt. - Organisatoriskt.
- Vad fan menar du? - Jag bara...
Mitt liv... Mitt liv är stabilt och förutsägbart.
Jag vet vem jag kommer att vakna bredvid om fem år...
Du vet inte ett skit, tjejen.
- Du vet ingenting. - Jag har aldrig varit skild.
Jag går inte runt och lämnar folk vid altaret.
Herregud.
Skojar du just nu? Du tror fanimej att du är bättre än vi.
Det var du som sa det.
Du är lika tilltrasslad som vi!
- Ja! - Nej, faktiskt inte.
Du jämför din man med Michael Jackson.
- Det är en röd flagga. - Ja! Hör du dig själv?
Dessutom är vi de två intressantaste personerna i ditt liv.
Ja, exakt. Du har ingen rätt att döma oss.
Och ingen rätt att sitta på ett ställe som heter Red's jävla Tavern
med en tandlös bartender och beställa hamburgare i salladswrap.
Du tror dig vara för bra för bröd.
- Inte alls. - Jo, det gör du.
- Helt klart. - Det handlar inte om dålig eller bra...
Du tror dig vara för bra ett bröd.
- För bra. - Nej, det gör jag inte. Jag...
Okej, okej, okej, okej.
Är du nöjd nu?
Väldigt normalt. Allt det här är väldigt normalt.
Bara normalt beteende.
...ordet "kompensation" kommer fastställas
och huruvida överlappande mandatperioder godtas för medlemmarna
av de rådgivande kommittéerna
eftersom regelöverensstämmelse kan komma på fråga. Vi borde sammanträda...
Jag måste gå på toa.
Väldigt lustigt. Du kan sluta.
Jag sa att du kan sluta.
Det är omotiverat, snubben.
Seriöst?
Seriöst? Du tänker fortsätta?
Hej, mannen. Är du okej?
Visslade du?
Nej, jag sket.
Jag ska skita klart nu, okej?
Jag ser generellt en ökning av husägare.
- Folk är... - Sam, för helvete!
Det här är en kaotisk podd.
Var är rispuffarna?
Du åt dem just.
De är bara smaksatt luft. Jag vill bara hålla munnen sysselsatt.
Sa flickan.
Det finns mer där bak.
Okej. Förlåt. Låt oss fortsätta, Diane.
Jag ska bara fixa det här. Okej.
Nån måste passa ungen när du spelar in.
- Vad i helvete? - Hördu!
Varför rotar du bland min skit?
- Vad gör du? - Det är min pingvin!
Hur vågar du rota i mina grejor?
- Du och pingvinerna igen? - Ja, det är... Det är en...
En jättepingvin, okej? Nöjd nu? Det är en fredsgåva.
- Du är galen, Will. - Jag är inte galen.
Du fattar.
- Jag går på magkänslan. - Din magkänsla har fel.
- Det här går för långt! - Vad pratar du... Varför då?
- Du är galen. - Galet att ge nån en fin present?
Jag har dåligt samvete. Jag vill inte att hon ska hata mig.
Och de känslorna är ädla och förståeliga och naturliga
och helt okej inom gränserna för denna minibuss.
Men du kan inte ställa in ett bröllop och sen ge dem en mjukispingvin.
Jag skulle hävda raka motsatsen.
Kan man inte ge nån fina saker bara för att man ställt in ett bröllop?
- Kan man inte ge dem jättepingviner? - Nej!
- Du kan inte ge henne den. - Försök stoppa mig.
Vi låter dig inte göra det. Katie, kasta ut den.
- Nej, hördu! Nej! Nej! - Barnspärren är på.
Kasta inte ut min jävla pingvin.
- Jag betalade 400 dollar för sattyget. - Lås upp fönstret.
- Det är för ditt eget bästa. - Lås upp.
Nej! Lås inte upp.
- Jag försöker. Förlåt. - Nej, nej, vi låter dig inte...
- Skicka fram den. - Syl, ta den. Syl!
- Du får den inte! Nej! - Min pingvin. Han är min!
Ta den! Ta den!
Jesus, helvete!
Åh, nej!
Men vi kan väl köra den?
Inte med den vindrutan. Det är specialtillverkat glas.
Men kan du byta ut den?
Det tar 48 timmar för leverans.
Vad? 48 timmar? Snälla.
Och det kommer kosta 4 000 dollar före installation.
- Okej. - Det var inte mitt fel. För protokollet.
Försäkringar täcker inte just den här vindrutan,
men vi tar kontanter.
Det finns ett motell tvärsöver gatan. Min bror äger det. Han ger er en deal.
Ja, vi tar den kanske nån annanstans.
Tyvärr, jag kan inte enligt lag låta dig köra härifrån med det här stenskottet.
Vi kan nog ta oss till nästa verkstad utan att bli stoppade.
De tror de kan köra biljäveln härifrån med den vindrutan.
Det kan vi inte tillåta. Det vore inte säkert eller lagligt.
Ja, som sagt, min brors motell ligger tvärsöver gatan.
I närheten av ett hamburgerhak som min syster äger.
Jag tar hand om nycklarna.
Okej. Vi ska ta ett litet snack, men tack, killar.
- Ja, tack. - Tack.
- Vad gör vi nu? - Jag ringer Charlie.
- Han löser det här. - Ja, toppen.
- Hej, älskling. - Hej.
- Hur är bilturen? - Lustigt att du frågar.
Vi har ett litet problem.
Ja, samma här.
Vad har hänt? Är jobbet okej?
- Jag är inte på jobbet. Jag åkte hem. - Nej. Är det din mamma?
Nej. Varför frågar du hela tiden om min mamma? Hon mår fint.
Vad gör du just nu?
Jag ligger på soffan.
Och stirrar i taket.
Jag tror inte att jag var redo.
Du har nog rätt. Kanske behöver jag faktiskt gå i terapi.
- Vad var det du behövde? - Inget. Nej, inget.
Allt är okej. Vi ses snart. Jag är snart hemma. Okej. Hej då.
- Vad sa Charlie? - Ja, vad gör vi?
- Jag kunde inte berätta. Jag... - Vad?
Jag tror...
Han har nog faktiskt ett nervsammanbrott.
Han sa att han fick lämna jobbet i dag för att han inte var "redo än".
Åh, nej. Det är inte bra.
Jag menar, jag...
Det är otäckt att erkänna för jag förlitar mig till att han, ni vet,
bara tar hand om allt.
Han har alltid varit klippan, ni vet? För jag behöver visst det.
Så jag kan inte tynga honom med det här nu,
men jag behöver samtidigt att han är min klippa och tar hand om det.
Herregud. Det är kört.
Det här är vårt liv nu. Vi bor bara här i den här stan,
ägd av den här mekanikern och hans syskon.
- Vi kommer aldrig härifrån. - Det är inte sant.
Nej.
Jag menar, jag tänker åka härifrån.
Det finns en Uber sju minuter bort. Vem hade trott det?
Hör på, i alla relationer måste man turas om att vara klippan,
och nu är det din tur. Det är allt.
Jag vet inte hur man är klippan. Jag kan inte.
Du kan absolut vara klippan.
Fråga bara dig själv vad Charlie skulle göra just nu.
Förmodligen äta en massa proteinpulver.
Okej.
- Vad gör hon? - Jag vet inte.
Hej, jag behöver min minibuss nu.
Okej.
Har du inte nog med kontanter kan du gå till pantbanken en bit bort.
Den ägs av min styvfar.
Nej. Jag tänker inte betala dig. Jag vill bara... bara ta...
Jag vill bara ha min... och jag kräver att du tar min bil.
Kan vi ta... Har... Såvida ni inte vill ha bedrägeri.
- Vad sa du? Jag hör inget du säger. - Vi försöker bara hjälpa er, ma'am.
- Jag bara... Ge mig min bil. - Det kan jag inte.
- Jag vill ha min bil. - Som sagt,
jag kan inte låta dig köra den med stenskottet.
Stenskottet är visst borta.
- Krossar ett glastak! - Kom igen.
- Det var fantastiskt. - Otroligt!
- Du är fan galen. - Det där var grymt.
- Ja. - Du är en klippa.
- Fantastiskt! - Åh, jäklar. Vi kommer inte in.
- Det är för mycket glas. - Det är glas överallt.
- Det är inte säkert. - Vi lär skada oss.
Har ni en dammsugare vi kan låna?
Nån som behöver en drink?
Vad håller jag på med?
Vad?
Hela den här utfärden, jag menar...
Jag kan inte gå på företagsretreat med Jenna nu.
- Det är för fan galet. - Ja.
Ja.
Jag måste bryta helt.
Hej, det här är Will Zysman,
och jag vill lämna in min formella avskedsansökan.
Just det. Jag säger fanimej upp mig.
Så hur får jag tag i en P45-blankett?
Toppen. Ja, okej. Nej, jag bara... Ja, vänta.
Sakta ner, låt mig... Jag sätter dig på högtalare.
- Låt mig... Ja. - Behöver du en penna?
Okej, du är på högtalartelefon. Jag antecknar på min mobil. Kör.
- Varför messar du det inte till Katie? - Jag kan mejla det.
Förlåt, öppna bara ett röstmemo.
Låt mig göra det. Jag är inne i anteckningar.
Är du... Du kan messa...
- Om du messar till... - Jag googlar HR-hemsidan...
- Nej, gör inte det. - Vad?
Jag spelar in dig på ett röstmemo.
- Jag startar ett röstmemo. - Ja, ja.
Låt mig... Så spelar jag in dig.
- Säg det. - Okej.
- Här kommer han. - Gick han med på det?
Ja. Och till ett kanonpris.
Du skojar! Så vad ska du egentligen ha Reds bryggeriutrustning till?
- Jag vet inte än, men den har bra energi. - Har den?
- Ja, absolut. - Ja, det har den.
Så vad ska Red göra nu?
Han sa att han faktiskt ska börja koka och sälja tjack.
Nej, på allvar?
Han ska koka och sälja tjack.
- Schyst. Ökenliv. - Ja, ja.
Flyger högt i öknen.
- Inget mycket att göra här ute. - Varför inte?
Så, får utrustningen plats i minibussen eller...
- Nej. Jag får hyra en lastbil. - Jag kan stanna och hjälpa dig.
- Jag har inte Sam i kväll. - Kanon. Ja.
Jag kan också hjälpa. Jag säger till Charlie att jag blir sen.
Nej, det är lugnt. Vi fixar det.
Åk hem till Charlie. Det är viktigare.
Säkert? Jag vill inte överge er i öknen.
- Nej, vi klarar oss. - Ja, seriöst.
Du borde åka hem till Charlie.
- Okej. Ja. - Okej. Toppen. Coolt.
- Okej. - Då kör vi.
Du ska få se hur mycket öl jag kan dricka.
- Jag är taggad. - I en sittning.
- De måste bli av med all öl. - Jag öppnar kranen
och sticker hål i sidan.
Undertexter: Kristina Donnellan