Ужас! Ще закъснея за Чарли в "Риск печели".
- Абсолютно не бива. - Ще успеем.
- Мърдайте! - Навреме ще сме.
Мърдайте!
Къде е Силвия? Трябваше да се е върнала от Сан Диего.
Писа ми, че е в задръстване, но наближава.
- Пише, докато кара? Нали я знаеш Шърли? - Не.
Мъжът й Ленард пишел, докато шофира, катастрофирал и умрял.
Благодаря ти.
- Майка ти ми харесва. - Защо?
Ще се облека като нея за Хелоуин.
Бипкането не помага! Няма накъде да мръднат.
- Мамка му! - В тапа сме.
- Мърдайте! - Караш таралясник и си лош шофьор.
- Обаче обвиняваш другите, че са зле. - Млъквай!
Хайде, по местата.
- Татко, озверей. - Звяр съм!
- Успех, тате. - Благодаря.
Боже, записът започва след три минути.
- Ти върви, аз ще се оправя с колата. - Сигурен ли си? Благодаря.
Виж ти, Тони Шалуб. "Монк" е върхът!
Ужас, ужас, ужас.
От залата на Алекс Требек в "Сони Пикчърс Студиос"
вие гледате "Риск печели"!
Посрещнете днешните участници.
Андреа Ким, учителка по история от Скотсдейл, Аризона.
Чарли Грийвс, адвокат от Лос Анджелис, Калифорния.
А ето го и нашия шампион,
фармацевтичния представител от Нийдам, Масачузетс -
Морис Реди,
чиято печалба след втория ден възлиза на 42 000 долара.
Приветствайте и водещия на "Риск печели" -
Кен Дженингс.
Благодаря, Джони Гилбърт. Добре дошли!
Шампионът Морис отново е с нас днес.
До него са претендентите Чарли и Андреа. Желая късмет и на тримата.
Да започваме с първия кръг. Ето и категориите.
Първата е "Чудният свят на "Дисни".
Следва "Феминистки романи".
"На картата".
"Преди и след".
"Алкохолни напитки".
И накрая - "Филателия".
- Морис, ти си пръв. - "Чудният свят на "Дисни" за 200.
Приказка за омагьосан принц и начетено момиче, което го обича.
- Чарли. - "Красавицата и Озверелия".
Съжалявам, грешен отговор.
- Морис, Андреа? - "Красавицата и Звяра".
Правилно.
Но и ти даде интересен отговор, Чарли. Искам да гледам този филм.
- Морис, пак си ти. - "Феминистки романи" за 400.
Дебютният роман на Силвия Плат за лутанията на студентка,
която мечтае да стане поетеса.
Чарли.
Чарли?
Времето ти изтече. Андреа.
"Стъкленият похлупак". "На картата" за 200.
Нищо, това ще го изрежем.
Кой проток на латински се нарича "Фретум Херкулеум"?
Какво му става?
- Морис. - Гибралтарският.
Правилно.
- "Алкохолни напитки" за 800. - Затвори я тая уста.
Този май не знае къде се намира.
РИСК ПЕЧЕЛИ
Съжалявам, картата ви е отхвърлена. Ще платите ли другояче?
- Момент, сега ще оправя нещата. - Добре.
Свързахте се с "Джони 66", Трент на телефона.
Здрасти, Трент, обажда се Уил Зисман.
Управител съм на "Ян 6" в Лос Анджелис,
но не успявам да платя със служебната си карта в хотела.
Служебната ви карта е блокирана.
Какво? Ама как така? Сам ли да си плащам разходите вече?
Да, наредиха ми да ви предам, че... Момент да видя. "Не ни интересува."
Страхотно, Трент, много ми помогна.
- Хубав ден. - Благодаря за обаждането.
Отнела ми е служебната кола и картата.
Пречи ми да си върша нормално работата.
- Сериозно ли мислиш да останеш? - Там съм отпреди връзката ни.
Няма да си напусна работата само защото сме скъсали.
Не смяташ ли, че разтурената сватба с шефката ти ще има отражение?
Възможно е, ако си дребнав и незрял.
Аз обаче съм готов да загърбя миналото и да си продължа работата.
Нали разбираш? А и няма как да си отворя "мизерен бар".
Джена го каза в яда си, не мисли така.
Напротив! В очите ми го каза.
Изрече го с убедеността на човек,
който дълго се е сдържал и най-сетне си го излива.
- Чарли как се справи в "Риск печели"? - Не особено добре, но нищо.
- Ще го преживее, той е силен. - Да, ще му мине.
Няма да се застоявам, скоро ще ви се махна от главите.
- Като котка съм, падам на крака. - Браво на теб.
Ако искаш, спокойно може да използваш подложките за чаши.
- Само ако искаш. - Ако изпитам такава потребност.
- Не че държиш. - Ти си решаваш.
- Държиш да слагам подложки. - Нищо не ти налагам.
Ясно.
Втасах я.
Скъпи, колко си свеж! Вкъщи ли си днес?
Взех си отпуск заради "Риск печели".
- Тъкмо ще си почина. - Благодаря.
Чудесна идея, разпусни малко.
Наистина много съжалявам, че закъснях за шоуто.
- Няма нищо, сериозно ти казвам. - Съжалявам.
Деца, баща ви прави палачинки, а дори не е неделя. Специална гощавка.
Ето за теб. Заповядай и ти.
- И... - Аз спрях въглехидратите.
Добре.
Кой ли е?
- А в зърнената закуска какво има? - Протеини.
- Тъпкана е с въглехидрати. - Не, с протеини.
Някой да е поръчал фрапучино със сметана и четири кексчета на клечка?
- Благодаря, татко! - Има ли розово?
Поръчката ми е дошла, супер.
- Благодаря. - Моля.
- Добро утро, семейство. Как ухае! - Добро утро.
И проверете налягането на водата в пристройката, едва църцори.
- Уил докога ще е при нас? - Само няколко дни.
Щом се освести, се връща в Сан Диего.
Имам среща със Стюарт. Аз ще съм в кантората ти, а ти - тук.
Само не споменавай пред колегите какво стана в "Риск печели".
Подписал съм договор.
Пък и малко ме е срам.
- Скъпи, никой няма да види. - Ще го дават по телевизията.
Кой гледа вече! Зяпат само "Тик Ток".
- И там ще го пуснат. - Със сигурност.
- Хайде. - Чао.
- Чао, деца. - Чао.
ЯН 6
Здрасти.
Какво става тук?
Нищо.
Супер, следващият въпрос.
Кой си ти и защо си на моето бюро?
- Ти кой си? - Уил Зисман.
Това е моят кабинет, а ти си на бюрото ми. Чакам обяснение.
Знам те.
- Браво! - Аз съм Тери, Джена ме направи управител.
Заех твоето място. Върви да заредиш бара, благодаря.
- Не съм ти момче за всичко, пич. - Определено не си момче, пич.
Ама какво става, защо си тук?
- Говори с Джена. - Много ясно.
- Хубаво, пич. - И още как, пич.
- Супер, пич. - Писна ми.
- Гласова поща ли? - Не.
Май в рая се е разразила буря.
- Какво си чул? - Знам всичко. И ми се къса сърцето!
- Какъв ти е проблемът? - Защо нападаш мен? Аз те харесвам.
- Заяждаш се с мен, откакто дойдох. - Няма такова нещо.
- Моля? - Ти си ми любимец.
Още с първата дума ме впечатли.
- Поздравих, а ти се заяде. - Да, велико!
Пак ще дойда и тогава ще видиш. Има да ми се извиняваш!
- Щом си рекъл. - Ненормалник.
Здрасти, Джена. Да, всичко е наред.
До два дни ще се е омел. Разиграх му сценката с шантавия Тери.
Пълен идиот.
Сега ми падна.
Благодаря за тази възможност.
Много се радвам и обещавам да ви организирам незабравимо парти.
Не се и съмнявам.
Говорих с "Вратичката". Казаха, че ако наемем целия първи етаж,
могат да направят хапки за двеста души, ето договора.
Чудесно, но все забравям да ти кажа, че Франк ще празнува и пенсионирането си.
Така ли? Много хубаво. Сигурно ще иска да покани и свои близки.
Ще има и лични гости, но понеже е един от основателите,
трябва да поканим и колегите от Ню Йорк, Далас и Чикаго, ако не бъркам.
Повече от двеста души ще са, минимум 1500.
- 1500? - Минимум.
- Сериозно, 1500 души? - Поне.
"Вратичката" няма да побере толкова народ.
- Все пак не се казва "Вратището". - Така си е.
Намери друго място и готово.
Да, много ме зарадва с тази новина.
- Бройката е голяма, 1500 души. - Поне.
Обаче може да се окаже, че...
има проблем.
- Проблем? - Да.
Какъв проблем?
Извинявам се, но покрай всичките ми ангажименти
не се сетих, че може да изникне проблем.
Явно графиците ми не са били синхронизирани,
обаче...
Да.
Значи няма да можеш да организираш партито, така ли?
Не, изобщо не казвам това.
Просто...
Ще ти се обадя допълнително да видим какво може да се направи.
- В най-скоро време. - Добре.
- Имам среща, поздрави Чарли. - Да, непременно.
Господи, ще умра.
Скалъпих някакво оправдание. Над 1500 души!
Откъде Франк познава толкова народ? За папата ли се има? Боже!
Не е служебен банкет, а цял фестивал!
- Какво? - Опитвам се да се свържа с "Кинг Уърлд".
Евентуално да спрат излъчването на моя епизод.
- Какво те прихваща? - Просто искам да говоря с Ед Литъл.
За всички ще е по-добре, ако не се излъчи. Прави им лоша реклама.
Скъпи, стига с това предаване.
Да спрем за няколко секунди и да се съсредоточим върху реалността.
В общи линии казах на Стюарт, че има проблем.
Абсурд да се справя.
И затова се опитах да се измъкна.
- Типично за теб! Все се измъкваш. - Какво?
Казвам само, че не гледаш сериозно на бизнеса си.
И после ми заяви, че все се измъквам.
Как смее! Напуснах работа, за да отгледам трите му деца.
- Да, но все пак има нещо вярно. - Какво намекваш?
Имаш склонност да изпадаш в съмнения,
решаваш, че няма да се справиш, и се отказваш.
Измъкваш се, свидетел съм.
- И ти правиш така. - Не е вярно, никога не се отказвам.
Примерно сега гадната ми шефка ме мрази и иска да напусна, но не е познала.
- Ти обаче ще се справиш, спокойно. - Няма да мога.
Не се поддавай на неувереността си.
Чарли си е изпуснал нервите и те е обидил. На всеки се случва.
И аз постоянно ги дрънкам такива, без изобщо да мисля.
Ще организираш жесток купон за сухарите от кантората.
- Знаеш ли, прав си, няма да се откажа. - Ха така!
- Чарли греши, гледам сериозно на това. - Много сериозно!
Ще организирам бляскаво парти за скучната кантора.
Изобщо не се съмнявам.
- Ще купиш ли грозде другия път? - Черно или бяло?
- Няма да ти купувам грозде. - Поне опитах.
Имат капацитет за 1500 души,
ще подготвят шведска маса, а и климатичната система е отлична.
Бил съм тук и преди, помня този ужасен мокет.
- Прилича на шиповидния протеин на ковида. - Гадно.
Знаеш ли, ще намерим нещо по-добро.
И тук става, щом побира 1500 души, за това са тия грозни зали.
Не, Франк се пенсионира, ще дойдат юристи от цялата страна.
- Да направим нещо по-така. - Ежегодният банкет няма как да е по-така.
За мен е важно, първият ми голям ангажимент е.
Държа да е хубаво. Тук не става.
- Добре, какво замисляш тогава? - Да дадем на хората холивудски блясък.
- Те това търсят. - Като в клуб "Хасиендас".
- Била ли си там? - Да.
Не знаех, че с Чарли сте по тази част. Жестоко е там!
- Нямах представа, че сте членове. - Нужно ли е? Да.
Дали може да го направим там? Ще ми сбъднеш голяма мечта, казвам ти.
- Ще отида да питам. - Ще влезем във фирмената история!
"Хасиендас"? Много вълнуващо. Това е най-актуалният клуб в момента.
- Холивудски блясък. Какво пише в сайта? - Нищо, не може да се цъкне.
- Жестоко. - Кое му е жестокото? Нямат читав сайт.
Клубът е толкова елитарен, че нарочно не искат да го откриеш.
- Уж го има, а го няма. - Да не е от онези, в които няма влизане?
Да. Не допускат случайни елементи. Много ексклузивно.
Какво ще правя тогава? Казах на Стюарт, че ще се видим там.
Слушай сега, ще ти споделя едно мое верую.
"Който го е срам, не яде салам."
Знаеш ли какво значи? За да получиш нещо, бъди настоятелен.
Проповядвам го в подкаста си.
На него се основава целият модел на "Мама Бос".
- Какво е "Мама Бос"? - Моята корпорация и житейският ми подход.
- Вдъхновяващо, а? - Корпорация?
- Нещо такова. - Ясно.
Сега сериозно, как да вляза? Казах на Стюарт, че ще го чакам там.
Спокойно, знам един хитър номер.
- Наистина ли? Много ти благодаря. - Моля, няма защо.
- Благодаря ти. - А сега най-важното.
Трябва да решим какво да облечеш за клуб "Хасиендас".
Свързахте се с Трент от "Джони 66". Оставете съобщение.
Здрасти, Трент. Май все те изпускам.
Само исках да се чуем, за да ти кажа, че съм на разположение.
Тук съм, звънни ми.
Благодаря, чао.
Не отива на добре.
Здрасти. Здраво тренираш.
Да, когато имам време.
- И колко ти е максът на лежанка? - Не се изсилвам.
Ами добре, забавлявай се.
Уил, ще ме наглеждаш ли да пробвам макс?
Да.
Хайде, давай, ще успееш!
- Със засилка! - Псувай!
Вдигни шибаната щанга, мамка му!
Не позволявай да ти се опре. Ти яко мъжище ли си, или не?
- Як съм! - Вдигай тогава!
Давай, копеле, напъни!
Вдигни шибаната щанга, ха така!
- Успях! - Да, трепач!
- Разказа й играта! - Да!
Жестоко беше!
- Не бях вдигал толкова. - Аз пък не бях крещял толкова.
Беше страхотно! Може ли да ти пипна мускула?
Пълен е с кръв, много е твърд.
- Как се правят такива мускули? - Ям само пиле.
- Аз пък ям само пица. - Ясно.
Сега е твой ред.
- Какво? - Да, идвай.
Давай!
- Викай ми "копеле"! - Давай, копеле!
Ха така!
Леле, то помагало да ти викат "копеле". Страшно ме нахъса.
- Много ясно. - Жестоко. И колко вдигнах, 150 кила?
- Четирийсет. - Стигат да вдигна някоя дребна женичка.
Добре ми се отрази. Бях ядосан, но гневът ми се уталожи.
Искаш ли да се изкефиш още повече? Идвай да правим РМТ.
С удоволствие, но имам малко работа.
- А и не знам какво значи. - Румънска мъртва тяга, не че е важно.
- Беше забавно. - Да, много.
Проклетият Тери! Сложил е банера, който бях свалил.
- Ще ме побърка. - Дръж фронта.
Трябва да отскоча до "Ян 6". Защо не дойдеш?
Ще те черпя, след като сритам Тери.
- Защо не! - Хубаво, чакам те отпред.
- Супер. - Яко, ще излизаме по мъжки.
Много е хубаво.
Прекалено сме издокарани. Всички са облечени нормално.
- Този е с работен панталон. - Луда ли си?
Екстра сме по роклички и токчета.
- Господи. - Те усещат нашата сила.
- Така, сега влизаме направо. - Какво обичате?
- Здравейте. - Привет.
Нямаме нужда от помощ, просто ще си влезем.
- Съжалявам, не може, клубът е частен. - Да.
Това ще помогне ли? Но искам три долара ресто.
- Няма да стане. - Да.
- Щяхте ли да ни върнете, ако бяхме мъже? - Да.
Да.
Само момент.
- Какво има? - Нали уж знаеше някакъв хитър номер?
Не виждаш ли? Вече сме пред вратата.
Да, но трябва да вляза вътре.
Стюарт е. "Засякох се с треньора на Сам Смит отвън.
Познаваме се, той ме вкара. Чакам те във ВИП-а."
Страхотно, той ще ни вкара!
Няма как да ни вкара! Подведох го, че с Чарли сме членове.
- Но не сте. - Да.
Добре, слушай, ще оправим нещата.
Сетих се!
Да си вземем пица, прегладнях.
Какви ги говориш? Трябва някак да вляза. Стюарт ме чака.
Дами, ще ви помоля да напуснете. Шляенето е забранено.
Не се шляем. Стоим тук, говорим си и чакаме.
Добре де, ще поръчам "Юбер".
- Ако щеш вярвай, но това беше успех. - Как така? Не разбирам.
- На практика сме вътре. - Но не сме вътре. Отвън сме.
- Искате да влезете ли? - Да.
Нека помогна. Но мога да вкарам само едната.
Иначе ще бие на очи. Нямам претенции коя, и двете сте хубавици.
- Влез ти. - Сигурна ли си?
Много благодаря, дошла съм по работа.
Работещо момиче. Води се най-древната професия.
Давай, Сил.
- Ето го проклетия банер! - Не е толкова зле.
Защо си го сложил? Не го искам.
И защо продаваме тези газирани боклуци? Това е бирария!
Много по-вървежни са от бирата ти. Нея никой не я купува.
Аз я харесвам, но не и клиентите.
Банерът е грозен и тъп точно като теб. Ще го разкарам.
- Обиждаш ме. - Дано съм успял, но се съмнявам.
- Я чакай да те снимам. Може ли? - Не.
Стига де, изглеждаш страхотно.
- Законът не го забранява изрично. - Но забранява вандалщината.
- Нали, Чарли Грийвс? - Откъде знаеш името ми?
Знам всичко за теб, Уил. Братле си ми ти! Знам и с кого движиш.
Такъв съм си - удостоявам с внимание хората, които обичам.
- Този почва да ме плаши. - Да, не е в ред!
- Да го сваля ли? Ще го сваля. - Не знам, трябва ли?
- Какво значи "бирено сърце"? Обясни ми. - Пред очите ти е. Привет, сър.
Знаеш ли какво, свалям го.
- Няма го вече. И тези ги махам. - Не те съветвам. Видяхте го, хора!
- Майната ти, вземам ги и се махам. - Аз също.
- Това си е кражба. - Не е кражба, разчиствам боклуци.
- Как е? Пробва ли томболата с награди? - Не.
Големият ми проблем е, че кипя от гняв.
Ще ми се да го впрегна за добро. Примерно да си отворя "мизерен бар".
Но после се замислям, че това е огромен риск.
Вечно залагам всичко на сляпо.
А като те погледна, ми се приисква поне два дни в годината
да бъда стабилен мъж като теб.
Благодаря, но съм стабилен по неволя.
Храня жена и три деца, нямам избор.
И знаеш ли...
- Ще ти се стори тъпо. - Какво?
Мислех, че след "Риск печели" всичко в живота ми ще се промени.
Ето че те досмеша.
Силно се съмнявам тази игра да е променила нечий живот.
- Кен Дженингс спечели четири милиона. - Един-единствен човек за 80 години.
- Един, ама... - Честито.
- А и защо, не си ли харесваш живота? - Харесвам го, разбира се.
Супер си е. Обаче от много време е все един и същ.
Понякога се чувствам като в капан.
Приисква ми се да се развилнея. Като теб преди малко.
Виж сега, не бих си извел точно тази поука от станалото одеве.
- Не ти ли харесва да си адвокат? - Работя, за да изхранвам семейството си.
- Значи не ти харесва? - Дори не си задавам този въпрос.
- Редно е да се запиташ. - Не знам, понякога ми харесва.
Преди ми допадаше, но проблемът е, че всеки ден е едно и също.
Ами напусни!
Майната му, отгърни нова страница.
- Късно е. - Не е късно.
Я стига! Аз какво ли не съм работил. Никога не е твърде късно.
- И какво ще правя? - Каквото ти душа иска.
Може да си стриптийзьор в шоуто на Магичния Майк във Вегас.
Или да станеш бодигард.
Или пък като онези, дето носят трико и могат да вдигнат топ.
- Силов атлет. - Именно. Човек като теб може всичко.
- Благодаря. - Няма защо.
- Искаш ли да се поразтъпчем? - Добре.
Кварталът не е безопасен, но пък ти имаш мускули.
Много съм як, да. Чакай да се подсиля още.
Вземи целия панер.
Харесвах жилището си в центъра,
но там стана лудница от небостъргачи и електрически коли.
Мисля да се преместя в Хайланд Парк, Гласуел Парк
или друг квартал с "парк" в името, но не и в действителност.
- Хубаво си побъбрихме с теб. - Да, много.
Добре ми се отрази да се поразсея.
Човек трябва да отделя време за себе си.
Няколко пъти в историята на "Риск печели" записани епизоди не са излъчени.
- Интересно. - Единият случай е през 2012 г.
Другият е през 80-те години поради технически проблем.
- И при атаките от 11 септември. - Да, за тогава е ясно.
Играе ли ти се билярд? Реджи организира нощен покер в бара.
Вика му "Играта на Реджи". Какво ще кажеш?
Името на човека, който живее тук, е Ед Литъл.
Оглавява "Кинг Уърлд Медия" и ако поиска,
може да изтрие моя епизод в "Риск печели".
Ей така!
- Защо сме тук, Чарли? - Ако моят епизод не се излъчи,
пак ще се чувствам както преди.
Не е задължително.
Ще разкъсам банера, Уил.
Нямам намерение да нахълтвам неканен в чужда къща.
- Благодаря, че ми даде сили. - Нямам принос, силата ти е от гирите.
- Обичам да "вдигам гири", а? Забавно. - Нямах това предвид.
- Страхотно си прекарахме, нали? - Щом си рекъл.
И още как!
Да му се не види. Това е откачено. Какви ги вършим?
Недей, хрумна ми нещо.
Напиши му писмо и му го пусни в кутията. Или направо да изчезваме.
Не! Точно ти би трябвало да разбираш.
- Ед Литъл е моят Тери. - Глупости, дори не го познаваш.
Какви ги вършим?
Боже господи, човече.
Ужас.
- Трябва да ме повдигнеш. - Не.
Може да има камера, недей!
- Казах да ме повдигнеш. - Добре.
Мамка му.
Подложи си ръцете, да не ти стъпя на главата.
Не на главата ми! Ужасно тежиш, целият си в мускули.
Майко мила.
Размаза ме! Добре ли си?
Уил, май ще се откажа.
Слава богу! Хайде, да се махаме от тук.
Ей сега.
Така.
О, боже.
Божичко!
- Не мога да се набера. - Как така?
- Не биваше да те слушам за максовете. - Мен? Ти сам пожела.
Не обвинявай мен, не бих карал никого да се напъва.
Божичко, божичко...
Прескачай бързо!
- Какво да правя? - Надушиха ни, да се махаме!
Трагедия, ще ми отнемат адвокатските права!
- Не думай! Да се махаме. - Къде ми беше умът?
Защо са ти мускули, като си толкова кьопав?
- Да повикаме полиция. - Какво? Тъп ли си бе, ще ни опандизят!
Може да са разбрани.
Слушай сега. Звъннахме, не отвориха, сигурно ги няма.
Виж дали е отключено отзад, мини от там и излез през входната врата.
- Да не заспа там? - Мамка му.
- Ало? - Отключено е, но не искам да влизам.
Теренът изглежда чист. Действай, та да се свършва.
Прекрача ли прага,
простъпката се превръща в углавно престъпление.
Честито, стана бандит. Стига се мота, действай вече!
Побързай. На пръсти ли стъпваш?
- Това е Алекс Требек. - Не се разсейвай.
Съсредоточи се, Чарли.
Какво е това?
- Майчице. - Отключвай!
Някакви надрусани хлапета!
- Отваряй тая врата! - Бързо.
Ти се утрепа бе! Добре ли си?
Чакай да ти помогна. Хвани се за мен.
- Майната му, някакво си предаване. - Яко. Ама какво става?
- Здрасти! - Ето те.
Как си се издокарала само! Интересен тоалет. Откъде идваш?
В училището имаше концерт за децата.
- Изискването беше да сме елегантни. - Много странно.
Това място е невероятно. Страхотен избор!
Запознаха ме с Том Форд.
Беше безкрайно галантен. Как може да е толкова съвършен!
- Кога ще ми донесеш договора за подпис? - Да, ами...
Да речем...
- Да бъда ли честна? - Разбира се.
Не е ли прекалено модерно и твърде холивудско за такова тържество?
- Не. - Така ли?
Държа да открия най-подходящото място.
Ако имаш и най-малкото съмнение, че не е съвсем както трябва,
направо да потърсим нещо друго.
Силвия, какво става?
Няма как да е тук, съжалявам, издъних се.
Оставих у теб впечатлението, че с Чарли сме членове, но не сме.
А външни хора не се допускат.
Съжалявам. Нали разбираш? Няма да стане.
- Много съжалявам, наистина. - Не, Силвия.
Късно е, вече го обявих.
Франк го одобри, жена му също, както и партньорите.
Искат партито да е тук, не подлежи на обсъждане.
Трябва да направим тържеството в клуб "Хасиендас".
Иначе аз и Чарли ще го отнесем.
Добре, прав си.
Обещах да ви организирам незабравимо празненство.
Така беше.
И ще го изпълня. Ще накарам управителя да се съгласи.
- Ще празнувате тук. - Благодаря.
Мамка му!
Боже, какво е станало?
Озверях.
Превод на субтитрите Боряна Богданова