Це вже смішно. Ти йдеш розмовляти
- з Дженною чи ні? - Не знаю.
Вранці я був дуже впевнений у своєму рішенні.
А тепер трохи розгублений. Не знаю, що робити.
Не знаю, чи це правильно. От би всесвіт дав знак,
що я сто процентів роблю правильно.
Ми тут сидимо вже
- 45 хвилин. - Я знаю.
Це без тих трьох з половиною годин...
- Багато заторів. Багато. - ...що ми сюди їхали.
Якщо не хочеш, то розвертаємося,
бо в мене є свої справи...
Які справи?
Ти про що?
- Справи. - Якщо я скасую весілля,
то іншого замовлення в тебе нема. Так?
- Нічого нема. - Щось підвернеться.
- Щось підвернеться? - Так.
З такою економікою? Підвернеться?
- Ти й економіка? - Треба агресивно...
Сама знайди. Зроби як я. Іди працювати в корпорацію.
- У корпорацію? - Так.
У «Джонні 66» бувають величезні корпоративні ретрити,
на які викидають купу бабла.
Торік запрошували гурт Barenaked Ladies.
- Ого! - А коли вони виступили,
їх скинули в бак з водою. Так можна було.
- Що? - Ага. Я такий: «Це принизливо.
Дарма вони погодились». Але погодилися.
Я навіть не знаю, як підійти до пошуку такої роботи.
Чарлі працює у великій юридичній фірмі.
У них, напевно, бувають великі корпоративи.
- Усяке таке. - Мабуть.
- Щорічний корпоратив у них є. - Ну от.
- Це соромно. - Чому соромно?
Не хочу подачок від чоловіка.
- Це не подачка. Ні. - Що це таке?
Про що ми говоримо?
- Ти заходиш чи ні? - Я зволікаю.
- Не хочу йти. - Виходь. Давай... Іди.
Ти мусиш.
Іди й поговори з Дженною.
Я піду.
ПЛАТОНІЧНЕ КОХАННЯ
Пінгвінчику.
- Привіт. Так, я вернувся. - Ти вернувся.
- Слухай... - Ти дуже вчасно.
Гольф – через 15 хвилин.
- Мені треба менше. - Доню!
- Для чого? - Глянь, кого я зустрів.
Нашу організаторку весілля.
- Га? - Сильвія! Що...
- А ти тут яким вітром? - Я...
Я була в цьому районі.
То ви приїхали разом?
- Ми... так. Так. - Разом.
- Приїхали разом. - Так.
- У мене зустріч з продавцем кульок. - Продавець кульок. Так.
Тому ми приїхали разом, через кульки.
- Ясно. - Так. Ну,
продавець кульок зачекає,
бо ви обоє поїдете з нами на поле.
О, так. Мені подобається.
Ого. Та ну.
- Вона молодець? - Ви подивіться.
Удар нівроку.
- Дякую. - Ану.
- Хто наступний? - Ні, не я.
Я в таке ніколи не грала. Хтозна, чому я тут.
- Не знаю, як я тут опинилася. - Так.
Вілл – теж початківець.
- Правда? - Я б зіграв,
але забув рукавичку й шиповки.
Рукавичку я дам.
- На, хлопче. - Давай, Пінгвінчику.
- Тато відмов не приймає. - Забрав у вас.
- Ти мусиш. - Бери айрон...
- Я мушу. А як відмовити? - ...і мʼячик.
- Чудово. Дякую. - Отак.
- Ти зможеш. - Чудово.
Синку, ти зможеш. Я знаю.
- Супер. - Добре.
Обережно.
- Зможеш. - Поїхали.
- Давай. - Чудово.
Ой, б****.
Чорт. Бляха.
Чорт. Я ж не...
- Зараза. Чорт. - Капець. Капець.
Капець. Дзвоніть 911. Дзвоніть...
- Хто-небудь, 911. - Боже.
- Чорт. Господи. - Допоможіть!
Рятуйте!
- Боже. Боже. - Рятуйте!
На поміч!
- Швидше! Будь ласка, їдь швидше! - Я їду.
- Боже. - Нічого, сер. Усе буде добре.
Не щодня стільки крові побачиш.
Якщо ти не мʼясник, так?
Так.
Чи вампір.
Вибач, я хочу розрядити напругу.
Так прикро, що я виблювала. Тільки гірше зробила.
- Це правда. - Вибач.
Невже я таке зробив?
Хоч би з ним усе було добре.
Док... Докторе.
Слухаю.
Хотів спитати, чи щось відомо про Генка Льюїса?
Добре, що він стабільний і потроху приходить до тями.
Боже.
Слава Богу.
Чудова новина.
А в якому стані його око?
У нього повний розрив очного яблука.
Зрозуміло.
Розірвалось, але ж загоїться?
Ні, око в нього вибите.
А «вибите» означає...
Перестало існувати.
А це означає...
Ока більше немає.
Це погано. Нічого доброго.
Чудово. Дякую.
- Вілл. - Дженна.
Можеш зайти? Тато хоче тебе побачити.
- Авжеж, так. Зайду. - Добре.
Що робити? Тікаємо?
Я не зможу туди зайти.
Я йому вибив око.
- Око за око. - Ти мусиш зайти.
Я йому око винен. Я не можу.
Тільки не фотографуй. Будь ласка.
У якому всесвіті я б таке фотографував?
Господи Ісусе.
Ось що я думаю про все це весілля.
- Я його не розумію. - Вілл.
Не знаю, чи ви хочете мене бачити
чи чути, але я хотів попросити...
Простіть за те, що сталося.
Я зовсім не хотів.
Розумію, нема слів описати, який це кошмар,
але це нещасний випадок, і я надіюся,
- що ви зможете мені простити. - Вілл.
Усе нормально.
Я знаю, що втратив око, але надбав сина.
Ми тепер одна сімʼя.
Ми сімʼя.
- Ми одна сімʼя. - Ми родина.
Тепер ми всі – одна сімʼя.
- Ідіть сюди. - Сюди.
- Це було чудово. - Добре.
Так.
Тату, тобі треба на рентген.
Чудово. Я...
Я зараз прийду.
- Сюди. - Так.
Господи.
Це було жорстоко.
Набагато гірше, ніж я сподівався.
Я не зможу порвати з Дженною.
Пастка цих стосунків зімкнулася наді мною. Я не зможу.
Дружок, я знаю, ситуація жахлива,
і сьогодні невдалий день для повідомлення,
- але... - Думаєш?
Сьогодні невдалий день?
Зараз не повідомляти?
Невчасно буде?
Від страшного випадку факти не змінилися: ви з Дженною не пара.
- Це жахливо, але правда. - Боже.
Мені так жаль її батька.
У нього немає ока.
Там нічого нема.
Туди напхали марлі чи ще чогось.
Я не знаю.
Я ніяк не можу повірити.
Мене зʼїдає почуття вини.
Треба спитати в Дженни, може, вона їсти хоче.
Я не знаю, хто на її місці після побаченого хотів би їсти.
Я розумію. Це огидно.
Не треба мене носом тицяти. Це не допомагає.
Я більше ніколи не буду голодна.
Я...
Мені дуже прикро. Я...
Я собі ніколи не прощу.
Твій... твій...
Тато завжди був такий добрий зі мною.
А я просто...
Треба було брати більше уроків гольфу. Я думав, що навчився.
Наче ж добре грав, але... Мабуть, ні.
Ні, що ти... нічого.
Ніхто в цьому не винен.
Я дуже-дуже радий, що ти так вважаєш.
Обнімеш мене?
Так. Аякже. Так.
Як приємно.
Справді?
Колоректальна група, палата 311, синій код.
Колоректальна група – в палату 311, синій код.
- Гей. - Милий.
Як там Дженнин тато?
Ми чекаємо результатів рентгену,
може, все ще обійдеться.
Слухай, я тут подумала,
у мене зʼявився вільний час, бо Віллового весілля не буде.
Він підкинув чудову ідею – я про це якось не подумала.
Я можу допомогти твоїй фірмі зі щорічним корпоративом.
- Допомогти? - Так.
Організувати саме свято.
- Алло. - Так... Я тут.
Ти організуєш щорічний корпоратив?
Так, я... так і сказала.
Або нехай, проїхали.
Ні. Ні... Ні.
Просто я не займаюся цими штуками,
але Стюарт у нас – координатор таких заходів, тому ти...
поговори з ним.
Ти не проти, якщо я йому подзвоню?
Я не проти.
- Поговори з ним. Давай. - Чудово.
Тоді побачимося ввечері.
Добре, люблю тебе.
Бувай.
- Боже мій. - Це ми.
Як там твій тато? Як справи?
- Рентген хороший. - Як добре.
- Чудово. Чудово. - Так.
Прекрасно. Чим допомогти?
Принесу щось поїсти? Що зробити?
- Кажіть. - У Вілла шикарна ідея.
Чудово! Яка?
Ми думали, як підбадьорити Генка.
Трохи прикрасити ситуацію. І зрозуміли, що можна...
Одружитись у пʼятницю.
- Так. - У пʼятницю?
- Так. - У цю?
- Ага. Так. - Так.
Лікарі думають, що його вже випишуть,
і це буде найкращий привітальний сюрприз.
Так.
Зможеш за тиждень усе організувати?
Ну, в пʼятницю ввечері в Чарлі телевікторина, тому...
Ми одружимося вранці. Ти встигнеш, без проблем.
Ми розуміємо, що ніхто не любить так працювати,
це божевілля, але це підніме татові настрій.
Так.
Тато буде в захваті.
Котику, я обіцяла мамі підігнати машину до входу.
Напишу тобі, коли буду внизу.
- Добре. - Добре.
- До побачення, Сильвіє. - До побачення.
До зустрічі. Люблю, Пінгвінчику.
І я тебе, Пінгвінчику.
А можеш... мені пояснити, що коїться?
Я зайшов, ми почали говорити про те, що сталося,
слово за слово, і у нас...
сталася хімія.
Вперше за довгий час.
Вибухова хімія.
Шалена хімія.
Кілька разів.
- Багато хімії. - Що? У лікарняній палаті?
- Так. У палаті. - А як же сепсис?
Ми про нього не думали, повір.
Ми просто зайнялися. Це було тваринно, але щиро.
Це було неймовірно. Я думаю, я її відімкнув.
- Образно й буквально. - Перестань. Мовчи.
- Помовч. - Вона розблокована.
- Давай прямо. - Так.
Отже, у вас був хороший секс, бо ти вибив око її батькові?
І це афродизіак?
Не питай. Я не знаю, це сталося. Відповідь – так.
Хочеш сказати, через один статевий акт ти передумав
- і женишся? - Один статевий акт.
- Ти цнотливий? - Ні, це знак від всесвіту.
- Я просив знак. Це був знак. - Ти не мусиш одружуватися,
бо виниш себе в дурному нещасному випадку.
То не твоя вина.
Вранці ти прийшов
і попросив допомогти виплутатися.
Памʼятаєш? Це було сьогодні.
А тепер я тебе прошу про зворотне.
Організуй мені весілля. Будь ласка, організуй.
А твої батьки? З Флориди не встигнуть.
Скажу, що женився таємно.
- Перестань. - Це неважливо.
Що такого? Простять.
Ти з Дженною хоч раз говорив про секс?
Господи. Не про все треба говорити. Розумієш?
Я прошу в тебе лише одного:
повної беззастережної підтримки.
- Але я... - Повної беззастережної підтримки.
- Але я... Але... - Повної. Беззастережної підтримки.
- Добре. - Чудово. Дуже дякую.
Я дуже ціную.
Здуріти. Хіба він поїхав не для того, щоб з нею порвати?
Для того. Але хтозна, що готує майбутнє?
І, може, нехай спробують.
Чому ти так говориш? Ти потрапила в секту?
Ні, я просто підтримую.
Шлюб, який іще добу тому був приречений?
А що? Ти знала, що ми з Енді теж розлучимося,
- і промовчала? - Я надіялася на краще.
Боже мій. Ти знала.
Нема сенсу казати людям, що їхній шлюб приречений.
Якось я спробувала. Не допомогло.
Люди мусять проживати досвід і самостійно з усього вирулювати.
А ти зазирала в очницю?
- Що там, на дні? - Перестань.
У мене дуже багато справ.
Мені приїхати до тебе? Я допоможу.
Ще пара рук мені б не завадила.
На день вирватися зможеш?
Ти мусиш побачити цей будинок.
Будинок – це щось немислиме.
Шикарний. Відпадний. Неймовірний.
Мені щойно дзвонила твоя мила дружина.
А я надіявся, що вона забуде.
Чому? Вона організаторка заходів.
Вона може додати перцю нашому тоскному корпоративу.
Її компанія не те щоб прибуткова.
Вона ж багато працює?
Багато працювати й мати прибуток – це дуже різні явища.
Вона про це не знає, але в податках
ми вказуємо її бізнес як доброчинні відрахування.
То ти сумніваєшся, що вона зможе?
Чесно кажучи, суть не в тому. Просто...
Знаєш, я...
я боюся змішувати наше професійне життя.
Ми вже так робили. Нічого доброго не вийшло.
Тоді відбій?
Скажу їй, що звернулися до торішнього виконавця.
Це заспокоює, це нормально.
Я не хочу перешкоджати, це велике замовлення. Я її підтримую.
Просто мене це дуже тривожить.
Вона ще не займалася великими корпоративами.
То погоджуватися?
Добре.
Насправді Сильвія не завжди доводить справи до кінця.
То відмовити?
Знаєш що?
Я забагато думаю.
- Роби як вважаєш за краще. - Ні, Чарлі.
Не втягуй мене в нудну драму гетеросексуалів.
Будь дорослий і скажи, що я мушу робити.
Добре. Гаразд. Безумовно.
Треба все обміркувати.
- Кинемо монетку. - У тебе є монетка?
Це часи Білла Клінтона?
Ану вгадай. Я отримала замовлення!
Послухалася твоєї поради!
Чарлі й Стюарт, цитую, «цілком мені довіряють».
І правильно роблять!
Ти глянь на нас. Ми обоє страшенно успішні!
Ти вийшла на корпорацію, я завтра одружуюся!
Так!
Привіт.
Як наша героїчна організаторка термінового весілля?
Усе просто супер.
Від вас потрібно кілька рішень.
Найважливіше вже вирішили. Завтра одружуємося!
Ура, нафік.
Ура, нафік!
- Ура, нафік! Сідайте. - Так.
Це все, що я можу в цьому цейтноті...
- Так. - ...але у нас
- є чудові варіанти. - Чудово.
Так. По-перше, музика. Жива чи діджей?
- Жива. - Діджей.
- Жива.
А давай і те, і те.
Будуть імпровізувати.
- Імпровізувати. - Так.
Чудово. Чудово.
Добре. А як бути з їжею?
Кейтеринг Вольфганга Пака чи трак з фаст-фудом?
- Трак. - Вольфґанґ Пак.
Або й те, й те.
- Будуть імпровізувати. - Так.
Пінгвінчику, ми в синхроні.
Це правда.
- Так. - Добре.
Тепер про церемонію. Священник буде...
- Отець Том. - Ребе Джоел.
Запросимо обох, нехай імпровізують.
Мусить бути отець Том.
Мене не може одружувати панотець.
Мене не може одружувати рабин.
Зрозумів! Потім вирішимо.
- Ідея супер! - Так!
- Чудово. - Тобто завтра вранці вирішимо?
- Добре. - Хай обидва готуються.
Так.
Це прекрасно.
А ще тобі потрібна сукня.
- Ходімо на шопінг. - Так.
І собі щось треба. Я не думала, що буду тут так довго.
Я дам тобі щось у твоєму стилі.
Чудово. Давай.
Приходять на весілля панотець і рабин...
і балакають.
Які в тебе побажання?
Хочеш сучасніший крій
чи щось повсякденне, чи...
Завжди мріяла начепити щось таке.
Фасцинатор.
Дуже цікаво.
Що скажеш?
- Занадто? - Ні, дуже... оригінально.
Треба приміряти з сукнею, яку ти обрала,
- але... - Так.
Думаєш, божевілля, що ми перенесли весілля на цей тиждень?
Це Вілл придумав, а для тата – така цукерка.
Але я не знаю, чи хочу поєднувати ці два спогади.
Найгірше та найкраще в житті.
У кожної події є причина. А ви наче такі щасливі, тому...
Ми з Віллом дуже різні.
Ми походимо з різних світів.
Ти сама бачила: ми не погоджуємося.
Але з другого боку це... така романтична ідея, і...
і результат буде той самий. Ми... одружимося.
І розрив татового ока навчив мене ось чого –
ми не знаємо, яке в нас буде майбутнє,
тому треба просто діяти.
Кожен шлюб – це рішучий крок, а вам усе вдасться.
Одружитися в пʼятницю – це правильно, так?
- Так. О, так. Безумовно. - Так.
Так, так. Так.
- Що сталося? - Нічого. Просто...
Я в групі переписки-перепалки між ребе Джоелом і отцем Томом.
Ви часом ще нічого не вирішили?
- Не підганяю, але... - Я гляну вуалі.
Друзі, в нас тут міжконфесійна ситуація.
Можемо підготуватися?
Але без взаємних образ. Дякую.
Це марна втрата часу. Дякую.
Чорт. Може, не варто сьогодні спати в одній кімнаті?
Бо завтра ми одружуємося.
Ні.
Ти будеш тут, зі мною.
- Вітаю. - Так.
Добренько.
Ну, добраніч.
З нетерпінням чекаю нашого весілля.
А можемо... швиденько про щось поговорити?
Так.
Це... про діджея?
Ні.
Не про діджея. Це...
Ми одружуємося, тому повинні бути...
чесні одне з одним, так?
- Авжеж. - Усім ділитися.
- Завжди. Так. Що... - Чудово.
Розказуй, Пінгвінчику.
Я просто...
Я дуже тебе люблю.
Мене тягне до тебе, і я просто...
Я б хотів, щоб у нас регулярніше була інтимна близькість, розумієш?
Це ж добре, бо...
бо для мене ти дуже сексуальна і...
і... і мене дуже тягне до тебе,
- розумієш? - Так.
- Так. Я...
- Я рада, що ти про це заговорив. - Супер.
Бо я теж хочу більше з тобою єднатися.
Супер.
Просто я не дуже люблю секс.
Ніколи не любила.
І мене це влаштовує.
Кльово.
Яке полегшення, що ти про це заговорив.
Так.
Мені полегшало, а тобі?
Так. Ура.
Так.
ВІТАЄМО ГОСТЕЙ ДЖЕННИ ТА ВІЛЬЯМА
Іди нахер. Нахер.
Дякую.
Тут так смачно пахне.
- Який ти красень. - Дякую. Я ціную.
- Так. - Той, кого я шукала.
Отець Том і ребе Джоел прийшли, обидва.
Чудово. Можемо з цим зачекати?
- Вони вже дратуються. - Ясно.
- Мені треба... - Просто...
Треба з тобою поговорити.
- Сюди. - Добре.
Слухай, я не знаю, що робити.
З чим?
Я думаю, доведеться... скасувати весілля.
Вілл!
Та ти очманів!
- Ти просив у мене повної... - Я знаю.
...беззастережної підтримки.
- А сам передумав. - Я знаю.
За годину до церемонії.
Думаєш, я сам у захваті?
Твоя вина теж є, бо я послухався тебе,
поговорив з нею про секс, і все пішло шкереберть.
- О, ні. - Так. О, так.
У лікарні то була одноразова акція.
Вона не любить сексу й ніколи не полюбить.
Отак. Тому розумієш, я просто...
Я не можу навіки відмовитися від сексу.
Ні до чого доброго це не призведе.
Співчуваю, дружок. Дуже співчуваю, але...
якщо тобі полегшає, я вважаю, що ти правий.
Мені справді полегшало, але весілля не буде.
Я мушу сказати Дженні.
Ти зможеш. Усе нормально. Так буде краще для вас обох.
Так, дякую.
Це буде паршиво.
Я морально з тобою.
Дякую.
Йо! А ось і жених.
- Привіт, хлопці. - Як ти, женишок?
- Радий бачити. - Як справи?
Ну як воно?
- Радий бачити. - Будинок офігенний.
- Так. - Я знав, що Дженна багата.
Але не знав, що мільярдерка.
- Так. - Бро, ти в шоколаді.
Тепер до кінця життя проблем не буде.
Хлопці, Вілл хоче вам щось сказати.
- Хочу? - Так.
Хочеш, правда ж?
Хочу.
Скажіть, ви такого маєтку в житті не бачили?
- А то. Ти зірвав джекпот. - Казковий.
Я таких будинків мало бачив.
А ще є сауна й гольф-симулятор.
Боже мій.
- Це наче граєш у гольф. - Ого.
Вілл не одружиться з Дженною, бо в них нема сексу.
- Серйозно? - Що? Якого хріна?
Я не розумію, а що ви робите?
Вийдіть. Усі надвір.
Їм не треба це чути!
То це правда?
Я не розумію, про що ти говориш.
Це правда. Ми не трахаємося.
- Капець... - Ого.
Але, як ти казав...
Божечку. Здуріти можна, який краєвид.
- Привіт, Кейті. - Привіт.
Ти точно жартуєш. Ти ж сказав, що скасуєш весілля.
Стоп, а це про що?
Вілл, у тебе мандраж?
У Вілла й Дженни немає сексу.
Та яка різниця.
Ти як сир у маслі.
З часом фінансова стабільність перекриває інтим.
- Як ти відмовишся від океану? - Твоя правда.
- Весілля буде. - Дякую.
Вілл, ти щойно сказав, що тобі в цих стосунках бракує інтиму.
Це проблема.
- Дуже просто. - Точно. Весілля не буде.
Через пʼять років
окуляри ВР створять повністю імерсивне сексуальне середовище.
Так, потрахаю робота. Весілля буде.
Без сексу люди й не зустрічаються.
Як женитися?
Точно. Весілля не буде.
Стоп, Вілл.
Ти підписував угоду?
Ні.
Нема угоди?
Про що ми говоримо? Одружуйся, негайно!
- Половина вже твоя. - Точно.
Якщо я одружусь і нічого не вийде,
я мультимільйонер до кінця життя.
Я зможу творити добро.
Буду як жінка Джеффа Безоса.
До речі, я відкрив неприбуткову організацію.
- Скину тобі проспект. - Залюбки почитаю.
Вибачте, ми тут ділимо гроші Дженни?
Ти отримаєш аліменти після розлучення?
І профінансуєш неіснуючий фонд Омара?
- Так. - Так.
- Саме так. - Я допоможу багатьом людям.
- Зрозуміла. - Добре.
- У мене є 45 хвилин, вирішуємо. - Слухай, Вілл.
До мене на подкаст приходила суперова лайфкоуч.
Сказала щось чудове.
Жодне рішення не буде на 100% правильне. Воно має бути на 51% правильне.
Якщо ти на 51% упевнений...
- О, так. - ...усе нормально.
Ти про що?
Пʼятдесят один процент годиться для вибору між сандвічами з індичатиною і беконом.
А не для шлюбу.
Сильвіє, ці сандвічі майже однакові. Усі з цим погодяться.
Брати шлюб треба всією душею, інакше нема сенсу.
Сильвіє.
Там... Молода вас шукає.
Ти його чула, йди допоможи молодій...
майбутній.
Іду.
Я буду поганцем і запитаю.
Що в того чоловіка з оком?
Я вибив. Мʼячиком для гольфу.
Боже мій.
Яка ти гарна.
Ти справді так думаєш?
Думки тут абсолютно ні до чого.
Можна з тобою поговорити?
Так, про все на світі.
Просто...
Я просто...
Я думаю, я...
починаю сумніватися.
Потрібна думка людини, яка буде зі мною щира.
Не треба. Не виходь заміж.
Вілл розгублений.
Ти заслуговуєш на людину, переконану, що хоче бути з тобою.
Ти така чудова. Не задовольняйся малим.
Я говорила про фасцинатор.
Він тобі до лиця.
Я б не знімала.
Дякую, хлопці, що напоумили.
- Звертайся. - Мені полегшало.
- Ти зможеш. Я радий за тебе. - Чудово.
- Дякую, хлопці. - Нема за що.
Джентльмени. Я Вілл.
Ребе, радий вас бачити.
Ох, чорт.
Ти справді приїхав порвати зі мною?
- Вибач. - Не дивися на подружку.
Очі на мене. Правду кажи. Так чи ні.
Я хотів, щоб у нас усе склалося. Я чесно хотів.
І думав спробувати, але я...
Такого тюхтія, як ти, я ще не бачила.
Твоя правда. Вибач.
Вертайся до свого гівняного життя у свій гівняний барчик,
і ніколи до мене не наближайся.
- Добре. Вибач. Мені жаль. - І ще одне.
Чорт.
Боже. Ворушися.
- Швидше! - Та йду.
- Іди швидше. - Іду.
- Вона мені врізала. Чорт! - Вибач.
- Швидше! - Так...
Бʼю точно! Тікай-тікай!
Навіть з одним оком. Удар відмінний.
- Візьми. - Рушай! Давай! Їдь!
- Чорт. - Пробач, це була помилка.
Я не хотіла нічого казати. Знаю, ти мені не повіриш
і напевно, ми з тобою бачимося востаннє.
Але чесно, я не знала, що вона питає про фасцинатор.
Я гадки не мала.
- Мені дуже шкода. Я... - О, чорт.
- Що? - Батьки. Завжди спізнюються.
- Зупинитися? - Ні! Я не витримаю.
Їдь, будь ласка, далі.
- Вілл, мені так жаль. - Не жалкуй, просто...
будь ласка, замовкни.
Переклад субтитрів: Олена Любенко