Fakt si vezmu zase tohle? Mám z toho depku.
O co jde? Je to jen auto.
Jo. Tvoje nebude.
Když ženská jezdí osobní dodávkou, jako by nosila cejch.
Cejch neviditelné, asexuální amatérky.
Hele, tebe nikdo za amatérku nemá.
Ohledně toho zbytku nevím. Ale jsi profesionálka.
- Organizuješ mi svatbu. - Jo.
- Díky, že jste mi to svěřili. - Jo.
Ale já většinou jen rozvážím děcka.
Já nemůžu. Nemůžu se odhodlat. Já další nechci.
V tom případě ti můžu doporučit něco trochu rajcovnějšího.
Nazdar, fešáku.
Dobrý den.
- Jak se vede? - Skvěle.
S kamarádkou bychom si chtěli vyzkoušet tamhletu žlutou káru.
Ano. Hledám auto, co jede rychle, je sexy a ve kterém se budu cítit naživu.
Je čas jezdit.
Jo.
- Tak jedem. - Dupni na to.
- Osol to! - Jedem. Jo!
Vydrž.
Ahoj, tučňáčku, jak se máš?
Taky tě miluju, lásko.
Že pozdravuju.
Pozdravuj ji ode mě.
Jeminkote, tučňáčku.
- „Jeminkote.“ Bože. - Zase pozdě? To je na hovno. Promiň.
Večer přijdu domů pozdě.
Už se na tebe těším. Miluju tě, tučňáčku. Pa.
„Miluju tě, tučňáčku.“
Co je? No tak.
- Mluvils úplně jinak, ty brďo. - Jasně.
- Jenna mluví slušně. Přizpůsobil jsem se. - To mi došlo.
- Se nezblázni. Ona prostě nekleje. - Co jsi zač?
- V pohodě, tučňáčku? - Říkáme si tak. Je to hezký.
- Co chceš? - Nepoznávám tě.
Nepozdravoval jsi ji. Proč? Nemáme se stýkat? O co jde?
Nepřišla na to řeč. Mám jí to zavolat?
- Ne, dobrý. - Napíšu jí.
- Ne. Přestaň. - Píšu. „Pozdravuje tě Sylvia.“
- Ona tebe taky. Vidíš. Spojení navázáno. - Fajn, tučňáčku.
- Tak jedem. - Dobře.
Jo! Jeď!
Pardon.
Pardon. Nedám to. Nechci. Nemůžu.
Je to hroznej stres. Já... Ne.
Sakra, je to děsně nízký.
Nemůžu. Nechci.
Pane, pomůžete mi z toho debilního auta?
ČISTĚ PLATONICKY
BECKMANNOVA ŠKOLA
Nezapomeňte, že po škole spěcháme do San Diega.
- Neloudejte se. A nezapomeň řidičák. - Budeš sedět vpředu?
- Táta mě znervózňuje. - To víš, že jo.
Musíme zítra do Legolandu? Jsem na to už velkej.
No tak. Chystám oslavu Willova zasnoubení. Táta Legoland miluje. Vezme vás tam.
Ty máš práci, mami?
Tak trochu.
- Dobře. Tak trochu mám práci. - Čau.
- Ahoj.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Říká jí „tučňáčku“?
Jo. Je to ujetý.
- Protože mají rádi tučňáky? - Asi jo. Takhle se Will nikdy nechoval.
Je tak vyrovnanej a upjatej. Vlastně nudnej.
Mně to přijde smutný.
- Proč nemůže mít rád tučňáky? - Třeba je to dobrý.
- Will konečně dospěl. - Jo.
Jen mě ta jeho krotká verze zaskočila.
Možná máš pravdu. Konečně se usadí a bude nudnej jako my ostatní.
- My nejsme. Máme rádi Chappell Roan. - Ticho. Chci přejet do jiného pruhu.
Maeve, jak to vypadá vpravo?
- Volno. - Můžeš.
OMG, Sephora. Hele. Na příštím výjezdu odboč.
- Dáme bubble tea. - Co blbneš?
Napodobuju, jak zní auto plné teenagerů.
- To bys musel říkat „rizz“. - Bože, Timothée Chalamet!
- Kde? - Máš červenou!
Ježíši.
Za to jsi mohl ty, zlato.
Jo.
Ty vole!
- Ahoj. - Ahoj.
Čau.
- To je krása. - Sylvie.
- Jo. - To jako fakt? Ten výhled na oceán.
Ty zahrady, to je...
- Nebyla jsi tady? - Ne.
On jezdí za prací do LA.
- Jo. - Nádhera.
Je ředitelkou potravinovýho konglomerátu, takže tak.
Sylvia je taky ředitelka. Máme to stejně.
To je milý, ale nesrovnávala bych nás.
Jen vydrž a snad šéfa vyhodí za sexuální obtěžování.
Šéf jsem já. Můžu to zařídit.
V pracovně mám tipy na dodavatele. Pojď, rovnou tě tu provedu.
- Jasně. - Jo.
Bavte se.
- Tak. To by mělo být všechno. - Super.
Když už tě tu mám, chci tě o něco poprosit.
Jasně. Co potřebuješ?
Táta si přeje, aby s ním Will zítra pronesl nějaký hloupý přípitek.
- Aha. - A Will nechce.
Jak znám tátu, určitě to bude trapas, ale byl by moc rád, kdyby se Will přidal.
Zkusíš ho přemluvit?
Jasně. Zkusit to můžu, ale znáš Willa.
Těžko se přemlouvá k něčemu, co nechce. Však víš.
Jen to nadhoď. To bude čupr dupr.
Super.
Promiň, někdo mi volá.
Z pobočky v Pekingu. Však to znáš.
No jo. Už nás nesrovnávej.
Nǐ hǎo. Johnny 66.
...hranolky.
Chine.
Dobře.
Hej, ty už jdeš?
Jo. Do klubu. Na zítra toho mám ještě hodně.
- Jo. - Těšíš se?
Ano. Těším se moc. Hrozně.
- Bezva. - Jo.
- Hrozně moc. - Co je? Není ti nic?
Musím ti něco říct.
Bože můj, Jenna je těhotná?
Ne. Ty bláho, ne.
Vlastně přesně naopak. V jistým smyslu.
Do někoho jsem se zabouchl.
- Cože? - Do někoho jsem se zabouchl.
Co mi to tady říkáš?
- Ty ji podvádíš? - Ne.
- Tak jak to myslíš? - Ne, je to nevinný pobláznění.
Ty ses nikdy nezabouchla?
- Když mi bylo deset. - Vidíš. Tak přesně to se mi stalo.
- To je ono. - Co tím myslíš?
- Všechno se pokazí? - Ne.
- Je to nevinný... - Nechci to slyšet.
Já si ty city nemůžu nechat pro sebe.
Můžeš. Tak to v manželství chodí. Pohřbi to v sobě.
- Už to víš. Pozdě. - Jsi normální? Zapomeň na ni.
Měl jsem mlčet. Byl to vtípek.
- Co? - Nic jsem neřekl.
- Nic se nestalo. - Jsi ještě tady?
- Proboha. - Ahoj, lásko.
- Ahoj. - Jak je?
- Božínku. - Rád tě vidím.
- Jo. - Já taky a teda uvidíme se pak.
Zítra. Tak ahoj.
Ten se nezabouchl jen kvůli stresu ze svatby.
A kvůli čemu? Znervózňuje ho, že se žení.
Teď se má doopravdy uvázat a samozřejmě dostal strach. Typickej Will.
- O koho jde? - Já se neptala.
- Nechci to vědět. - A cos řekla?
Ať zmlkne a kouká se pochlapit.
Měla bys ho vyslechnout.
To bych moc ráda, ale zítra před sedmou musím být v klubu a převzít věci.
Přijede 60 hostů. Dvanáct z nich z daleka.
A na přípitek mám nachystat hudbu.
To je důležitější než vyslechnout pochybnosti kamaráda před svatbou?
Na pochyby není čas. Je pozdě.
Ožení se, ať chce, nebo ne. K té svatbě dojde. Je to rozjetý.
Je to rozjetý?
Jo, je. A zastavit to nejde.
Vím, jak ti na té práci záleží, ale Willa kvůli tomu neodbývej.
Udělal velké rozhodnutí.
Copak to nevím? Já byla před svatbou na prášky.
Will mě přemlouval.
Počkej, vážně?
Ne.
- Sranda. Nemůžu najít pomádu. - Na nočním stolku.
Tak dobře.
Máš pravdu.
Udělám si na něj čas zítra před tou oslavou.
Asi si potřebuje promluvit, jinak by nic neříkal.
Já vím. Tak jo. Děkuju.
Ještěže tě mám.
- Není zač. Miluju tě. - Já tebe taky.
Vzít si tě bylo moje nejlepší rozhodnutí.
Bože, já ještě nespím!
Ty jo, to je takovej kazišuk.
Proč jsme jí ty sluchátka za 500 kupovali, když je nepoužívá?
VISTA DEL SOL VILY – GOLFOVÉ HŘIŠTĚ
Podívej se na to.
- Ahoj, kamaráde. - Ahoj.
- Sylvie. - Jenno, moc ti to sluší.
Viď?
- Gratuluju. - Díky. Je to tu skvělý.
- Povedlo se ti to. - Jo.
- Ti tučňáci na stolech. - Tolik tučňáků.
- To k nám sedí. Jsi dobrá. - Fakt. Moc dobrá.
- A výběr barev... - Jo.
- Funguje to.
- Tolik barev. Mělas pravdu! - Jsou tu všechny.
- Všechny barvy. - Jdou k sobě.
- Bylo mi to jasné. - Jo.
- Gratuluju. - Strýčku.
- Rádi tě vidíme. - Pete.
Kde tady seženu skotskou?
- Pojď, tudy. - Jo.
- Je tam bar. - Tučňáčku.
Ty můj tučňáčku.
Nenech se zmást. Pete působí mile, ale v Koreji snědl chlapa.
- Ty jo. Jak chutnal? - Jako lasagne.
Ten asi taky nemusí pondělky.
Promiň, že jsem to na tebe včera tak vybafl.
- To jsem neměl. - Ne.
- To nebylo v pohodě. - Neomlouvej se.
Chtěls něco probrat, já tě odbyla, což jsem neměla.
- Promiň. - To nic.
Vyšiloval jsem, ale už je mi líp.
- Co bylo, bylo. Dobrý. - Dobře.
- Super. - To ráda slyším.
- Jo. - Kdybys to chtěl probrat znovu...
Nechci. O nic nejde, tak není co probírat.
Rozumím. To mi připomíná, že Jenna chtěla, abych tě o něco poprosila.
Jo?
Její táta chce pronést přípitek.
- A ty se máš přidat... - Podělanej přípitek.
Co? Tak hrozný to být nemůže.
- Nekaž to. Prosím tě. - Bude to příšerný.
- Rasistický? - To ne.
- Homofobní? - Ne.
- Islamofobní? - Jo, islamofobní.
- Mám s ním pronést islamofobní přípitek. - No tak!
- Blázníš? - Co já vím?
- Je to prostě trapný. - Fajn.
- Jasný? - Vzkaz jsem ti vyřídila.
Děkuju. Rozumím a nejdu do toho.
Bože. Musím pozdravit Jenniny tetičky.
Má jich osm.
- Celou kolonii. - Dobře. Zlom vaz.
Ahoj, tetičky! Vítám vás.
- Jo? - A Děsivé dědictví?
- Mokrej kaviár. - Divnej film.
Nazdar, chlapi!
- Ahoj. - Sylvie.
- Ráda vás vidím. - Nápodobně.
- Taky. - Vás všechny.
Vypadáš božsky. Bereš Ozempic?
- Co? - Co?
- Ne. - Ahoj. Jste tu.
Hustej klub, kámo.
To jo. Její rodina je dost zazobaná.
Lucky Penny byl v Eater LA.
- Já vím. - LA Times. New York Times.
Všechno jsi mi přeposlal.
- Bylo to neskutečný. - Pecka.
Můžu mluvit s Jennou?
Chceme otevřít druhou provozovnu a rád bych se s ní poradil.
- Jen do toho. - A jestli můžu,
já se s ní chci poradit o umělé inteligenci.
Nemusíte mě prosit o svolení. Prostě za ní běžte, jo?
- Sylvie. - Ano?
Můžu se tě zeptat na něco odbornýho?
- Jistě. - Tady s Reggiem jsme sjetí.
- To byl dotaz? - Myslíš mikrodávku?
Ne, pořádný makro.
A kromě toho jsem dal Omarovi do sklenice šampaňskýho dávku LSD.
Teď nevím, kde je.
- Cože? - Cože?
Neviděli jste v nějaké sklenici papírek s LSD?
Nebude moc vidět, protože je takovej čistej a průhlednej.
Děláš si prdel?
- Ne. - Jak se to mohlo stát?
Jak jste to udělali?
Co nechápete? Dali jsme papírek s LSD do...
- Vy jste se posrali? - Jste mimo?
Ježíšikriste!
Wille, ty se zlobíš. Pobavíme se, až se proberu?
- Ne! - Mlč!
- Najdeme... Sakra. - Musíme... Děs.
Možná tak pro vás. Představte si být tady bez LSD.
Přestaňte všichni pít!
- Nepijte! - Dost!
- Všichni přestaňte. - Dost.
- Počkejte. - Položte... Ne, dost!
- Nepijte, protože... - Dejte ty sklenice honem dolů.
- Dolů. - Jo. Za chviličku se napijeme.
- Jo. - Existuje...
- No? Pokračuj. - Existuje židovská tradice.
- Jo, takže... - Úlitba těm, co tu byli před námi.
Těm, co tu byli před námi.
Nemyslíme spor o území.
- Žádná politika. - Nemyslíme...
Jde o to, co je na judaismu hezké.
- Ano. Koloběh života. - Klasika. To dobré.
- Lví král. Rozumíte. - Souvisí to.
Pozvedněte sklenice...
- Na ty, co tu byli před námi. - Před námi.
- A vylít. - Vylijte to.
Do poslední kapky. Jo. Aby se náš Bůh nemstil.
- L’chaim! - L’chaim!
To bylo zlý. Ale mohlo to být horší.
- Musíme sehnat další šampaňský. - Rozhodně.
- Jak? - Nech to na mně, mám plán.
- Máš? - Samozřejmě. Mám plán.
Vezmeme Sprite a smícháme ho s trochou vodky.
Nazveme to suchý španělský cider.
Na to nikdo neskočí.
Promiň. Jak se mi to mohlo stát? Hrůza. Zkazila jsem ti zásnuby.
- Ne. - Dals mi příležitost.
- Nemůžeš za to. - Můžu.
- Ne. - Můžu za to.
- Fakt ne. - Jsem amatérka.
- To nejsi. - Jsem.
Můj podnik je absurdní.
Koupila jsem si dodávku, nechala na ni napsat „akce od Sylvie“
a za dva měsíce ji musela prodat. Teď ji občas potkávám.
Děti si myslí, že ji někdo ukradl.
- Prostě dokoupíme šampaňský. - Mám tolik bílýho vína. Nepoužijeme ho?
Šampaňský. Jennini rodiče jsou alkoholici.
- Nic jinýho nepijou. - Ne?
- Jen šampaňský. - Zajedu pro něj.
- Jedu s tebou. Bude to rychlejší. - Jsou to tvoje zásnuby, nemůžeš odjet.
Místo té hádky už jsme to mohli mít. Pojď. Budu řídit.
Ten Sprite tu nech. Nebo ho vem. Jak chceš.
To je bezva. Teréňák.
- Jo. - Tak jo.
Služební auto. Jedna z výhod.
Nejspíš mu nedali tlumiče, takže ucítíš každou nerovnost.
Úplně s tím autem splyneš.
- Prima. - Jo.
- Měla jsem si vzít sportovní podprdu. - Já taky.
Ne. Do hajzlu!
Co je?
Jennin táta je v pití dost vybíravej.
- Co má rád? - Veuve Clicquot.
O ničem jiným nemluví. On to pitomý Veuve Clicquot miluje.
Veuve nemají. Žádný nevidím.
Pardon, nemáte vzadu Veuve?
Promiňte, všechno je tady.
- Nemáte Veuve? - Tak se to vyslovuje?
Jinej obchod je půl hoďky odtud. Nepojedeme... To je dobrý.
REZERVACE
To je Veuve.
Vždyť to je Veuve. Mon Dieu!
- Hele. - Hele.
Jo. Tady ho máte hromadu.
- Tady. - Ne.
- Topíte se v něm. - Promiňte, to si někdo zarezervoval.
- To všechno? - Jo.
Vy to nechápete. Zachraňujeme zásnuby.
Pomozte nám prosím. Stačila by polovina.
Chcete říct, že jde o luxusní problém?
To jste použil poprvý?
- Ne. - To jsem si myslel.
- My to šampaňský dostaneme. - Ne asi.
Fajn. Plešoun v nedohlednu. Jdeme na to.
Tak jo.
Na objednávce je jméno Hector Alvarez.
Perfecto.
Najdeme toho nejzhulenějšího zaměstnance.
- Ježíši. - Bingo.
- Jde se na věc, kámo. - Jdeme na to.
- Zdravím. - Zdravím.
- Objednávali jsme si Veuve. - Ano. Tamto Veuve je naše.
Na jméno Hector Alvarez.
Pojďte za mnou.
Jdeme.
Bezva, děkujeme.
- Dobrá. - Ano.
Veuve. Máte občanku?
Děkuju moc. Tou otázkou jste mi fakt zalichotil.
- Kroť se. - Přiložte.
A je to.
Promiňte.
- Účtenku? - Ne, díky.
- Pane! - Zaplatili jsme.
Tak jo. Opatrně!
- Dobrý. - Hej!
Sakra.
Máte štěstí, že u nás zloděje nepronásledujeme!
- Hezky! - Bože! To bylo úžasný.
Jako Robin Hood, ale bojujeme proti hypermarketům.
- Do prdele s nima! - Jo! Ale já je popravdě mám rád.
- Jsou praktický. - Seženeš všechno. Sakra, musíme odbočit.
- Proč? - Někde se stavíme.
- Máš hlad? - Ne.
- Musíme zpátky na oslavu. - Tu neřeš.
- Bude to chvilka. - Jsou to tvoje zásnuby!
Mají tu nejlepší sendviče.
- Lepší neochutnáš. - Já sendvič nechci!
Kousneš si a poděkuješ mi.
- Změní ti život. Jsou výborný. - Já nechci.
- Chci na oslavu, co pořádám. Pro tebe. - Za chviličku. Dvě sekundy. Klid.
- Nemůžu. - Ahoj, Wille.
- Ahoj. - Jakpak se máš?
Je to oukej.
Lepší než ouvej.
„Je to ouvej.“ To zní jak E.T. Říká to něco vám mladým?
- Jo. - Tak to jsem rád.
E.T. přežil. Takže...
- Parádní mullet. - Díky. Je novej.
- Chtěl jsem zkusit něco novýho. - Moc hezkej.
Děkuju.
Moje kamarádka Sylvia.
- Dobrý den. - Hannah.
- Těší mě. - Mě taky.
Tak co bys nám dneska doporučila?
Zrovna mi přišel úplně boží salám z lahůdek v Los Olivos.
Zkus ho s naším domácím kozím máslem.
- Mega lokální. - Super. Tak to si dám.
- Vy si něco dáte? - Ne, díky.
- Hezkej podnik, co? - Jo.
Moc hezkej.
- Ty ses zabouchl do ní, že? - Ne.
- Ale jo. - Ne.
Chválila ti účes a zrudnul jsi.
Já neumím přijímat komplimenty.
„Ouvej. Oukej. Znáš E.T.? Vzpomínáš na E.T.?“
No dobře. Jo. Líbí se mi Hannah.
Proto teď nejsme na oslavě, kterou pořádám pro tvoji novou rodinu?
Jo. Já vím. Ujetý, viď? Přesně tak to je.
Nenechám tě zničit si život
- kvůli slečně ze sendvičárny. - Tak jí neříkej.
Dostali několik ocenění. Říkalas, že to můžeme probrat.
- Tak jak teda? - Fajn. Jsem tvoje kamarádka.
- Jsem tady. - Jo.
Ty už Jennu nemiluješ? Je to tak?
Jennu miluju hrozně moc, jenže pak přijdu sem, povídám si s Hannah...
Není moje krevní skupina spíš ona?
A pak s Jennou a její rodinou jezdím po golfových klubech a grilujeme.
A potom přijdu sem a tady... Hannah.
Je cool. Je to moje krevní skupina.
- Rozumíš? - Dobře.
- Ty se mě vážně ptáš? - Jo.
Proto jsme tady?
Znáš mě nejlíp na světě. Potřebuju prostě poradit.
- Fajn. Tak jo. - Jo.
Jaká je...
- Hannah. - Jaká je Hannah?
No, je to moje krevní skupina.
Je to složitá osobnost,
takže ji těžko popíšu jednou větou, ale pokusím se.
Dobře.
Má ráda sendviče.
A dál?
V letních měsících vypadá mnohem spokojeněji.
Říkala, že má léto ráda. Doslova: „V létě jsem spokojenější.“
- Fakt? - Má ráda pátky.
Řekla mi: „Díky bohu, že je pátek.“
- Takže je možná věřící. - Co to plácáš?
- Nic o ní nevím! - Co to má znamenat?
- Vím o ní hovno! - Ty to celý sabotuješ.
- Já vím. - Jako vždycky.
Všechno dobrý musíš pokazit.
- A je to tady zas. - To dělávám, že?
- Já to fakt dělám. - Jo.
- Pořád dokola. Sakra. - Přestaň řešit, co je cool.
Hele, manželství je děsivý.
- Jo. - Je děsivý se uvázat.
- To je fakt. - Jo.
Ale já tě znám a ty to zvládneš.
- Dobře. - Jo? Dobře?
A pokud jde o tu holku, musíš si uvědomit...
že má tetování Deadpoola.
- Já vím. Má. - To je hrůza.
Uklidňoval jsem se, že ho měla dřív, než vyšly ty filmy,
ale v té době nejspíš vyšla dvojka.
- Má vytetovanýho Deadpoola. - Děs.
- Děkuju. Fakt. Je mi líp. - Už dobrý? Fajn.
To jsem potřeboval. Dobrý. Moc ti děkuju.
Nekopej do něj, má obličej.
Obličej měl i Hitler.
Kdyby tudy projel s burritos, taky bych ho nakopl.
- Sakra! - Ježíši.
- Bože. - To je v pohodě.
To je suchý španělský cider z Barcelony.
Prosím, dejte si.
Haló. Ahoj, všichni. To jsem já, Hank.
I když dneska tu jsem spíš jako otec nevěsty.
Přivítejte prosím našeho budoucího zetě Willa.
- Hej, Wille! - Wille!
Will je opravdu skvělý chlapík, i když není zrzek.
Jo.
A tady je moje princezna.
Všichni víte, že ji zbožňuju,
ale s klukama jsme si něco připravili, a jestli to nevíte,
něco vám o ní prozradíme, jo?
Super.
Jižní La Jolla!
S holí v ruce je fakt marná.
Přesto je to Jenna šéfová.
Hrála golf, teď je CEO.
V zasedačce je za drsnou!
Naši sice lítání nesnášejí,
za mojí Jennou přes noc letěli.
Jsem moc rád, že tu můžou být,
v San Diegu, kde se dá furt snít.
Jo!
Díky.
- Děkuju, Wille, že ses nechal ztrapnit. - Díky. Miluju tě.
- To byl můj nápad. - No jo. Mně to dělají celý život.
- Moc tě miluju. - Já tebe taky.
Poslední přípitek.
Na ty, kteří tu byli před námi.
A teď si dejte cupcaky od Tammy.
Lahoda.
Měls pravdu. Ten přípitek byl hroznej.
Byl to úplnej masakr, viď?
Díky, žes mě vyslechla.
- Je mi mnohem líp. - To byla maličkost.
Podle mě se k sobě s Jennou fakt hodíte.
Díky. Od člověka, kterýmu důvěřuju, si toho cením obzvlášť.
- Takže děkuju. - Dej vědět, až toho člověka najdeš.
- Na J.Lo. - Na Jennifer Lopez.
A na tebe, za ten výkon.
- Zachránilas nás. Jsi dobrá. - Děkuju.
- Ti Španělé. Chutná to jako Sprite. - Cider.
- To byl mejdan. - Zmákla to. Povedl se, že?
Mám radost, že se ti líbil. Ráda jsem poznala celou tvoji rodinu.
- Jo. - Dnešek byl dokonalý.
Přestože vy dva jste tady většinu času nebyli.
Jenom jsem zvědavá, kam jste šli. Spolu.
My jsme...
Málem došlo šampaňský.
- Jo. - Museli jsme zajet pro další Veuve.
- Na přípitek. - Pro Veuve a...
To je celý.
Když myslíte.
Ou jé!
- To snad ne. - Ou jé!
- Proboha. - Ou jé!
- Zdá se, že našel můj trip. - Jo!
- Strýčku Pete! - Zastavte ho.
- Měl bych jim pomoct. - Já asi ne.
- Ty ne. Fajn. - Jo.
A díky!
Pete!
Strýčku Pete!
Překlad titulků: Kristina Himmerová