- Пак такава! Депресиращо е. - Какво толкова? Кола като кола.
Понеже няма да я караш ти. "Жена с миниван" направо си е клеймо.
Ставаш невидима, безполова и некадърна.
Никой не те мисли за некадърна.
За другите две неща не знам, но си спец.
- Все пак планираш сватбата ми! - Много мило, че ме наехте.
Но основно по цял ден превозвам децата.
Не мога! Няма да преживея още един миниван.
В такъв случай, ще ти препоръчам нещо по-секси.
Привет, моряко.
Здравейте!
- Как е? - Супер.
С приятелката ми искаме да изпробваме онази жълта красота.
Търся си бърза кола,
която е секси и ме кара да се чувствам жива.
- Време е да полетя! - Да.
- Хайде сега. - Газ до дупка!
- Давай! - Да потегляме!
Секунда.
Как си, пингвинче?
- И аз те обичам, миличка. - Поздрави я от мен.
- Прати й поздрави! - Кофтаж.
- Кофтаж? - Пак е закъснял?
Много гадно, пингвинче, съжалявам.
Довечера ще позакъснея. Нямам търпение да те видя, обичам те.
"Обичам те, пингвинче."
- Стига де. - Как превключи само!
- Джена не псува и се съобразявам. - Това го разбрах.
- Какво толкова? Тя не псува. - Не мога да те позная.
- Викаме си "пингвинче". - Откачи ли?
- Сладко е! Какво искаш от мен? - Не й каза, че й пращам поздрави.
Държиш ме настрана ли? Какво става?
Да й се обадя ли пак да й кажа?
- Не. - Ще й пиша.
- Не, недей! - Пиша. Силвия ти праща поздрави.
- И ти имаш. - Хубаво.
Установихме връзка.
- Хайде сега. - Добре.
Давай!
Съжалявам.
Извинявам се.
Пардон. Не мога!
Не искам, отказвам се! Ужасно е стресиращо.
Ама че е ниска тая кола. Край, отказвам се.
Господине, ще ме измъкнете ли оттук?
УЧИЛИЩЕ "БЕКМАН"
Да напомня, че след училище тръгваме към Сан Диего.
- Да си вземеш книжката. - Може ли ти да си отпред, като карам?
- Татко ужасно ме напряга. - Добре.
Нужно ли е да ходим в "Леголенд" утре? Голям съм вече.
Стига, аз ще съм заета с годежа на Уил,
а татко ви обожава "Леголенд" и ще ви заведе.
- Работа ли имаш, мамо? - Не съвсем.
- Добре де, не съвсем. - Чао.
Чао!
Чао.
- Вика й "пингвинче"? - Да, откачена работа.
- Отъждествяват се с пингвини ли? - Явно. Никога не се е държал така.
Толкова е стабилен и праволинеен. Досада! Тъжно е, поне за мен.
- Какво като харесва пингвини? - Може пък да е добре.
- Може би Уил е пораснал. - Не съм очаквала да го видя така укротен.
Но може би си прав и най-сетне е готов да стане сухар като нас.
- Не сме сухари, харесваме Чапъл Роун. - Тихо, трябва да се престроя.
Мейв, как е отдясно?
- Чисто е. - Давай.
Скивай, "Сефора". Да си купим чай с балончета.
- Какво те прихваща? - Така си говорят тийнейджърите в кола.
Пропусна да кажеш "яко".
О, боже, Тимъти Шаламе!
- Къде е? - Внимавай, червено!
Божичко.
Вината е твоя, скъпи.
Да.
САН ДИЕГО
Леле!
Привет! Невероятна къща!
Не е за вярване. С гледка към океана и прекрасна градина.
- Не си ли идвала? - Не, той пътува до Ел Ей за работа.
- Разкошна е. - Все пак тя ръководи хранителен гигант.
И Силвия е шеф, в една категория сме.
Много мило, но няма база за сравнение.
Бачкай и се надявай да уволнят шефа ти за сексуален тормоз.
Сама съм си шеф, мога да го уредя.
Описала съм какво искаме, в кабинета ми е. Ела, ще те разведа.
- Добре. - Приятно прекарване.
- Всичко е тук. - Чудесно.
- Искам да те помоля и за една услуга. - Разбира се, кажи.
Татко много настоява Уил да участва в някакъв глупав тост утре.
- Добре. - А Уил се опъва.
Доколкото познавам татко, ще е ужасно неловко,
но ще е много доволен, ако Уил се включи.
- Би ли го убедила? - Ще се опитам, но нали си го знаеш.
Насила не можеш да го накараш да направи каквото и да е.
- Ако просто му го подхвърлиш, ще е супер. - Добре.
Извинявай, търсят ме.
От офиса в Пекин. Знаеш как е да си шеф.
Стига ни сравнява.
Ни хао, Джони 66.
...пържени картофки.
Чин!
Е, добре.
Тръгваш ли си вече?
Да, трябва да подготвя клуба за утре.
- Вълнуваш ли се? - Да, изключително много.
Страхотно.
- Направо съм във възторг. - Какво има, добре ли си?
Трябва да ти кажа нещо.
- Джена да не е бременна? - Не, нищо подобно, абсурд.
Точно обратното, така да се каже.
Падам си по друга.
- Какво? - Падам си по друга.
- Какви ги дрънкаш? Изневеряваш ли й? - Не!
- Тогава какво? - Просто хлътнах най-невинно.
- Не ти ли се е случвало? - Да, когато бях на десет години.
- Ето! Значи можеш да ме разбереш. - Ама как така?
- И ще съсипеш всичко? Не искам да чувам. - Не бе, съвсем невинно е.
- Няма как да потисна чувствата си. - Има! Затова е бракът.
Погреби ги дълбоко в себе си.
- Късно е, казах ти. - Какво ти става? Забрави я.
Нищо не биваше да ти казвам, шегувах се.
- Какво? - Забрави.
- Не се е случило. - Тук ли си още?
- Стресна ме. - Здрасти, скъпа, какво става?
Много ми е драго.
Радвам се, че се видяхме и до утре, чао.
Хлътването не е заради страх от сватбата.
Какво друго да е? Взел е да изпушва.
Моментът да натисне спусъка наближава и го хваща шубето, типично за Уил.
- И коя е тя? - Не попитах.
- Не ща да знам. - Какво му каза?
Да си затвори устата и да порасне.
- Според мен трябва да го изслушаш. - На драго сърце,
но трябва да съм в голф клуба в 7 ч. за доставката.
После ще пристигнат 60 гости, някои - от други места,
а трябва да подготвя микрофони за тоста.
Това по-важно ли е от брачните колебания на приятеля ти?
Никакви колебания вече! Късно е.
Ще се ожени, независимо дали иска.
Сватба ще има, стартът е даден.
- Стартът е даден? - Да! Няма копче за изключване.
Знам, че гледаш сериозно на работата си, но все пак поговори с Уил.
Бракът е важна стъпка.
Знам, и аз бях луднала преди нашата сватба, Уил едва ме укроти.
- Сериозно ли? - Не, само се шегувам.
- Къде ми е балсамът? - На шкафчето.
Добре де, прав си.
Ще намеря време да говоря с него преди годежа утре.
Явно има нужда от това, иначе щеше да си трае.
Знам. Добре, благодаря ти. Голям късмет имам с теб.
- Много ясно, обичам те. - И аз.
Бракът ни е най-доброто ми решение.
Стига де, чувам!
Уби ми мерака.
Защо й купихме слушалки за 500 долара, щом не ги слага?
ГОЛФ КЛУБ "ВИСТА ДЕЛ СОЛ"
Гледай само!
Привет!
- Джена, колко си хубава! - Нали?
- Честито и на двама ви! - Благодаря, страхотно си се справила.
- Даже пингвинчета има. - И то много.
- Изпипала си всеки детайл. - Наистина.
- И цветовете са чудесни. - Да.
- Пъстрота! Права беше. - Шаренко!
- Цялата палитра. - Комбинирах ги.
- Имаш усет. - Определено.
- Честито! - Чичо Пийт, радвам се да те видя.
- Къде тук дават скоч? - Ела, ще ти покажа.
- На бара има всичко. - Обичам те, пингвинче.
Чичо Пийт изглежда симпатичен, но е ял човешко в Корея.
- Каза ли какъв е вкусът? - Като на лазаня.
Бас ловя, че Гарфийлд му е идол.
Извинявай за онова вчера, сгреших.
- Не биваше да те товаря. - Не се извинявай.
Ти искаше да споделиш, аз те отрязах, а не биваше.
- Извинявай. - Бях превъртял, но сега съм по-добре.
- Било каквото било. - Хубаво, радвам се да го чуя.
- Край. - Ако искаш пак да споделиш...
- Всичко е наред, няма какво да говорим. - Разбрано. В този ред на мисли,
- Джена искаше да те помоля нещо. - Така ли?
Баща й явно има намерение да вдигне тост.
- И тя иска да се включиш. - Проклетият тост!
- Какво пък толкова? Не се дърпай де. - Ужасно е, повярвай ми.
- Нещо расистко ли е? - Не.
- Хомофобско? - Не.
- Или хули исляма? - Да, позна.
Той иска да се включа в ислямофобски тост на собствения си годеж.
- Луда ли си? - Не знам.
- Просто е тъпо! - Добре де.
- Не става! - Предадох ти, ти си решаваш.
Благодаря, разбрах, но ще откажа.
Трябва да поздравя лелите на Джена. Осем са на брой.
- Цяла сюрия. - Добре, успех.
Привет на лелите! Добре дошли.
- Гледали ли сте "Наследствено"? - Шантав филм.
- Момчета! - Силвия, здравей.
- Здравейте! Радвам се да ви видя. - И ние.
- Изглеждаш страхотно. Оземпик? - Какво?
- Момчета, радвам се, че дойдохте. - Жесток клуб.
Да, семейството й е доста заможно.
Видя ли, че "Лъки Пени" се прочу? Писаха за нас по вестниците.
- Ти ме заливаше с информация. - Направо избухнахме!
Дали може да говоря с Джена? Мисля да отворя втора бирария.
- Разбира се, действай. - С твое позволение,
и аз искам да се допитам до нея, но за ИИ.
Не е нужно да ми искате позволение, просто говорете с нея.
Силвия, може ли един професионален въпрос?
- Разбира се. - С Реджи сме малко друсани.
- Това ли е въпросът? - Микродозичка ли?
Ама силна!
Освен това сложих лентичка ЛСД за Омар в една от чашите с шампанско.
- Но вече не знам коя е. - Какво?
Да сте мяркали чаша шампанско с лентичка ЛСД в нея?
- Трудно се забелязва, защото е прозрачна. - Шегуваш ли се?
- Не. - Как стана това? Как успяхте?
Не разбирам какво не е ясно. Сложихме ЛСД...
- Луди ли сте? Да му се не види! - Как може!
Уил, явно си разстроен, но да говорим, като се освестя.
- Не! - Млъкни!
- Трябва да намерим... - Кошмар.
Кошмар е за вас. Че как ще издеяним тук без дрога!
Никой да не пие!
- Спрете! - Оставете чашите!
- Всички да спрат! - Не пийте!
- Само за момент. - Не, недей!
- Никой да не пие, защото... - Оставете бързо чашите.
- Оставете ги. - Преди да сте отпили.
- Има... - Да, обясни им ти.
Има една еврейска традиция.
- Да. - В чест на нашите предци.
Точно, в тяхна чест.
- Не става дума за нищо спорно. - Няма нищо политическо.
Само хубави еврейски традиции.
- Говорим за кръговрата на живота. - Като в "Цар Лъв".
- Почти. - Както и да е, вдигнете чаши.
- За нашите предци. - За нашите предци.
- И изливате. - Давайте смело.
До последната капка.
- Да умилостивим еврейския бог. - Лахайм!
Можеше да е и много по-зле.
- Но ни трябва още шампанско. - Ще се оправя, измислила съм го.
- Сериозно? - Да, имам план.
Може да вземем "Спрайт", да го смесим с водка
и да го наречем "сух испански сайдер".
Няма да мине.
Съжалявам, не мога да повярвам, ужас, съсипах ти годежа.
- Не си. - Ти ми даде шанс.
- Не си виновна. - Напротив.
- Наистина нямаш вина. - За нищо не ставам!
Бизнесът ми е трагедия.
Купих си ван, на който написах "Събитията на Силвия",
но се наложи да го продам.
Сега като го видя из квартала, баламосвам децата, че е откраднат.
Ще купим още шампанско, спокойно.
- Имам бяло вино, не става ли? - Родителите на Джена са богати пияндета.
- Наливат се само с шампанско. - Сериозно? Тогава ще купя.
- Ще дойда с теб, за да не се луташ. - Как ще си тръгнеш от годежа си!
Докато се караме, вече щяхме да сме там, тръгвай.
Остави тоя "Спрайт". Или пък го вземи.
Колко яко! Спортна версия.
Служебна е, един от плюсовете на цялата работа.
Сякаш изобщо няма амортисьори, всяка неравност се усеща.
- Настройва те на приключенска вълна. - Много забавно.
- Да бях си сложила спортен сутиен. - И аз.
АЛКОХОЛ И ОЩЕ НЕЩО
Не, мамка му!
- Какво? - Бащата на Джена е много придирчив.
- Какво харесва? - "Вьов Клико", само за това говори.
- Мания му е. - Не виждам такова.
- Господине, имате ли "Вьов" в склада? - Всичко е изложено.
- Няма "Вьов"? - Така ли се произнася?
Най-близкият магазин е на половин час път. Няма смисъл, ще се оправим.
Онова там е "Вьов". Каквото търсим! Боже мой!
Погледни. Има сума ти бутилки "Вьов". Заринати сте с "Вьов".
- Съжалявам, резервирани са. - Всичките ли?
Опитваме се да спасим един годеж.
Помогнете ни, отпуснете половината.
Настанала е криза с шампанското ли?
Сега ли го измисли?
- Не. - Знаех си.
- Никакво отказване. - Много ясно.
Плешивеца го няма, да действаме.
- Поръчката е на името на Хектор Алварес. - Супер.
Остава да открием най-друсания служител.
- Боже! - Бинго.
- Ние сме, братле. - Хайде.
Привет.
- Обадихме се да резервираме "Вьов". - Да, този "Вьов" е наш.
На името на Хектор Алварес.
- Елате с мен. - Хайде сега.
Супер, благодаря.
Така, "Вуве"... Може ли документ за самоличност?
Благодаря, много съм поласкана.
- Спри се. - Цъкнете тук.
Готово.
Ако обичате!
- Бележката? - Няма нужда.
- Господине! - Вече платихме.
Само леко!
Спокойно. Мамка му!
Имате късмет, че ни е забранено да ви гоним!
- Яко! - Страхотно беше!
Като Робин Худ, но се борим срещу хипермаркетите.
- Майната им! - Всъщност харесвам хипермаркетите.
- Удобни са. - Има всичко.
Да се отбием тук набързо.
- Какво? - Само за малко.
- Гладна ли си? - Не, да се връщаме.
- Спокойно, само за две секунди. - Сгодяваш се!
- Най-хубавите сандвичи в Сан Диего. - Не искам сандвич.
- Една хапка ще ти промени живота. - Не искам сандвич.
- Да вървим на годежа, който организирах. - Само две секунди, успокой се.
- Не мога. - Здравей, Уил.
- Здрасти! - Как си?
- А, добре. - По-добре е от "Бе, добре".
Бе, добре.
Говориш като извънземното. Знаеш ли филма?
- Знам го. - Радвам се, "Извънземното" вовеки.
- Готина прическа. - Благодаря.
- Пробвам нови неща. - Сладурска е.
Благодаря. Това е приятелката ми Силвия.
- Здрасти. - Аз съм Хана.
- Приятно ми е. - И на мен.
Какво ще ми препоръчаш днес?
Получихме страхотен сух салам от една колбасарница в Лос Оливос.
- С козето ни масло, всичко е местно. - Супер.
Един такъв тогава.
- За вас? - Нищо, благодаря.
- Готино е, нали? - Дума да няма.
Много сладурско.
- По нея ли си падаш? - Не.
- Лъжеш. - Не.
- Изчерви се, като ти направи комплимент. - Не съм свикнал, затова...
"Бе, добре. А, добре. Знаеш ли извънземното?"
Добре, признавам! Падам си по Хана.
Затова ли ме домъкна тук насред годежа, който ти организирах?
Да, затова. Знам, откачено е, но точно това направих.
Няма да го допусна!
- Тя е продавачка в закусвалня! - Не е закусвалня, има много награди.
А и нали каза да ти споделя?
- Противоречиш си. - Добре, приятелка съм ти, кажи.
- Вече не си влюбен в Джена, така ли? - Обичам я.
Но когато дойда тук и говоря с Хана,
усещам, че тя е от моята порода.
С Джена и семейството й ходим по голф клубове и барбекюта,
но тук на преден план изплува Хана.
Готина е, дали не ми подхожда повече?
Мен ли питаш? Затова ли ме доведе тук?
Ти ме познаваш най-добре, имам нужда от съвет.
- Добре. - Кажи.
Каква е...
- Хана. - Хана каква е като човек?
От моята порода е.
Сложна личност.
Трудно е да я опиша с едно изречение, но ще се опитам.
Добре.
Тя обича сандвичи.
Нещо друго?
Изглежда много по-щастлива през лятото.
Казвала е, че й е любимо. "Много по-щастлива съм през лятото."
- Сериозно? - Харесва петъците.
Заявява: "Слава богу, че е петък".
- Може би е религиозна. - Какви ги дрънкаш?
- Нищо не знам за нея! - Какво ти става?
- Представа си нямам! - Проваляш всичко.
- Знам. - Това ти е патент.
Все разваляш хубавата работа.
- И сега пак! - Да, права си.
- Така правя, навик ми е. - Престани да се съмняваш в себе си.
Бракът е плашещ. Да се обвържеш, си е страшно.
Но аз те познавам, ще се справиш. Разбра ли?
Що се отнася до това момиче, набий си в главата, че...
Има татуировка на "Дедпул".
- Знам, че има. - Ужасна е!
Все си казвам, че й е отпреди филма, но не е така.
Вероятно е от времето на втория.
- Татуировка на "Дедпул". - Ужас.
- Благодаря. - Олекна ли ти?
Много. Точно на това се надявах. Съвзех се, благодаря.
Не го ритай, има лице.
Хитлер също е имал лице. И него бих ритнал, ако носи бурито.
Леле!
- О, боже. - Нищо им няма.
Сух испански сайдер от Барселона.
Опитайте го.
Здравейте, хора. Аз съм Ханк.
Днес обаче съм бащата на булката.
Приветствайте нашия бъдещ зет Уил.
Уил!
Уил е прекрасен човек, макар да не е червенокос.
А ето я и моята принцеса. Както знаете, тя е моя слабост.
Но в случай че не сте наясно, с момчетата се събрахме
и измислихме нещо, за да ви разкажем за нея.
Давай.
Хайде, Ла Хоя!
Джена никога купона не пропуска,
но бързо ще ви схруска на закуска.
Играеше голф, но вече е шеф,
в заседателната зала командори с кеф.
Нашите ужасно мразят да летят,
но заради Джена биха толкоз път.
Драго ми е, че са тук.
Като Сан Диего няма друг.
Благодаря.
Благодаря, Уил, че позволи на близките ми да те сконфузят.
- Виноват! - Има си хас.
Цял живот са ме карали да се излагам.
- Много те обичам, Уил. - И аз.
И един последен тост.
За нашите предци.
- А сега опитайте кексчетата на Тами. - Много са вкусни.
- Прав се оказа за тоста, гадничко беше. - Направо брутално.
- Благодаря, че поговори с мен, олекна ми. - Моля, пак заповядай.
- Наистина мисля, че с Джена си пасвате. - Благодаря.
Ценя мнението на доверен човек.
- Благодаря. - Кажи, като откриеш такъв.
- За Джей Ло. - За Дженифър Лопес.
- И за теб. Спаси годежа, бива си те. - Благодаря, приятелче.
- Тия испанци. Има вкус на "Спрайт". - Сайдер.
- Какво парти! - Браво на нея, нали?
Радвам се, че си доволна. И че се запознах с близките ти.
Годежът беше супер.
Въпреки че през повечето време вас двамата ви нямаше.
Любопитно ми е, къде бяхте?
Шампанското беше почти свършило. Отидохме да купим още "Вьов".
- Отскочихме набързо. - Това е всичко.
Щом казвате.
О, да!
- О, не. - О, да!
- Божичко. - О, да!
О, да!
Явно е открил дозичката ми.
- Чичо Пийт! - Спрете го.
- Ще отида да помогна. - Аз няма да идвам.
Недей. И пак благодаря.
- Пийт! - Чичо Пийт!
Превод на субтитрите Боряна Богданова