Det är en ära för Golden Tooth att ta emot er, lord Lannister.
Jag har 500 man, beväpnade och ivriga att strida.
Jag har tusen egna riddare-
och sju gånger så många bågskyttar och soldater.
När vi är klara med kräken från Flodlandet kommer Röda floden att förtjäna sitt namn.
Vi är redo att marschera när ni befaller, mylord.
Jag antar att ni vill tåga mot Harrenhal.
Skicka en korp till King's Landing. Hälsa min bror att vi är redo att marschera-
så snart prins Aemond kan slå följe med oss... på Vhagar.
- Och i väntan på prinsens svar? - Mina mannar har färdats långt.
De ser mycket fram emot gästfriheten på ert slott.
Har han fräckheten att kalla på mig?
"Skyndsamt!"
Är Lannisters armé för svag för att tåga från Guldtand till Harrenhal utan följe?
Det finns en stor drake i Flodlandet, ers nåd. Min brors armé är stark, men...
Jag är prinsregent. Inte en hund som ska gå fot.
Hälsa er bror att om han inte tar sin armé till Harrenhal skyndsamt-
blir Daemons drake hans minsta bekymmer.
- Din irritation är berättigad, men... - Jag har ett uppdrag till er, ser Tyland.
Vi ska bilda en allians med Triarkin. Jag har fått nog av den förbannade blockaden.
Ni kan inte mena att vi ska förhandla med de Fria städerna.
Deras kaptener är farliga legoknektar och pirater...
De är ett stenkast bort på andra sidan Smala havet.
Lannisters och Hightowers skepp kommer inte att nå fram på månader.
Triarkin blir överlycklig om de får ansätta Havsormen igen.
Låt dem försvaga hans blockad medan våra sanna bundsförvanter gör sin resa österut.
Triarkin kan ingå pakter men går inte att lita på. Det visste din far.
- Vad har breven till huset Greyjoy gett? - Inget av nytta.
Röda sjöodjuret väntar på ett övertag.
Men vi kan locka honom med honung.
Kanske ett äktenskapsanbud med änkedrottningen?
Kommer inte på fråga.
- Så synd. - Änkedrottningen talar klokt, ers nåd.
Även om blockaden kan brytas, ska vi bjuda in dessa kapare så nära King's Landing?
Det är nog dags att ni ger er av mot Harrenhal.
Om Daemon segrar i Flodlandet har jag för få man för att utmana honom.
Vi förlorade många vid Rook's Rest, som ni vet.
Ju längre vi väntar, desto större chans har han att segra.
Lannister tågar västerifrån.
Ta de styrkor vi har och tvinga Daemon att strida på två fronter.
- Hans nåd talar klokt. - Bättre att invänta Hightowers styrkor.
Det hinner vi inte. Det är fjorton dagars marsch till Harrenhal.
Vi måste slå till innan han har sin armé.
- Och ni själv? - Jag flyger till er när tiden är mogen.
Min farbror är en utmaning som jag välkomnar. Om han törs möta mig.
Då är alla överens.
Ers nåd.
Mor.
Jag vill tala med dig.
Jag varnar dig. Djärvhet är en sak, men tvärsäkerhet...
Påminn mig, vilken plats har du i lilla rådet?
Du vet att jag företrädde din far och har varit Aegons rådgivare...
Med framgång.
Men far är död, och Aegon är...
Du tjänade riket väl när det krävdes.
Nu krävs det inte längre av dig.
- Rådet behöver en lugnande röst... - Sådana har vi nog av.
Du har ungdomens impulsivitet och arrogans.
- Vilket inte är önskvärt hos en kung. - Jag entledigar dig från din plats.
Det kommer säkert att glädja dig att få ägna dig mer åt... hushållsfrågor.
Har din barndoms skymfer inte hämnats tillräckligt?
Du har kronans tacksamhet.
Ers nåd.
För in honom!
Ser Steffon Darklyn, ers nåd.
Är det något som är fel, ers nåd? Mina lorder?
Jag befinner mig i en omöjlig situation, ser Steffon.
Jag har förlorat prinsessan Rhaenys och hennes drake.
Jag har ett öfäste utan landarmé.
Jag kan inte själv delta i strider, får jag ständigt höra-
ty om jag dödas eller tillfångatas så försvinner hoppet om seger med mig.
Ni har fortfarande Daemon och Caraxes och flodmännen.
Det återstår att se.
Hur som helst måste jag gå vidare som om jag stod ensam.
För att göra det behöver jag fler drakryttare.
Åt Vermithor och Silvervinge, och Havsrök som jag tror saknar att ha en ryttare.
Men det finns inga andra i er familj, ers nåd. Era yngre söner är spädbarn.
Ni har prinsessan Rhaena.
Hon har försökt. Men drakarna här godtog henne inte som ryttare.
- Vem skulle då klara det? - Ni.
Ni är från en adlig ätt.
Jag har alltid hört att husen Darklyn och Targaryen har gemensamt blod.
Jag har granskat historien, och det stämmer.
Er farmors mormor Aeriana föddes som Targaryenprinsessa.
Jag har funderat på om det skulle vara möjligt.
- Att ens tänka sig en sådan sak... - Jag måste protestera.
- Risken i ett sådant företag... - Jag är bara människa.
Drakarna är gudar.
Ers nåd hedrar mig långt mer än jag förtjänar.
Förstår ni vilken fara ni försätter er i, ser Steffon?
Jag tvingar er inte att göra det. Ingen har försökt det förut.
För att göra en drake till sin måste man också vara beredd att dö.
Jag är väl medveten om risken och accepterar den med glädje.
Jag har svurit att skydda min drottning med all min styrka och mitt liv.
Det är min ed, ers nåd.
Då kanske gudarna gynnar oss.
Broder.
Sa du så?
"Arvinge för en dag". Sa du så?
Du kan inte fortfarande vara arg för det.
Min familj hade precis krossats.
Du borde ha stått vid min sida.
I stället valde du att fira din egen framgång och att skratta åt mig.
- Att skratta med hororna och lismarna! - Nej.
Jag är din enda bundsförvant vid hovet. Jag har alltid försvarat dig.
Och allt jag har gett dig har du slängt i mitt ansikte!
- Jag har bestämt mig... - Nej.
...att utse en ny efterträdare.
Du ska återvända till Runestone och din hustru omedelbart-
och du ska göra det utan att träta. På kungens befallning.
Nej!
Öppna porten!
Öppna porten, snälla.
Snälla.
Kan jag hjälpa till, ers nåd?
- Vad håller ni på med? - Jag undrar om ni sover tillräckligt.
Hånar ni mig? Sitt!
Är det ni som har stört min sinnesro? En vän om dagen men fiende om natten?
- I vilket syfte? - För att göra slut på mig, kanske.
Kanske ogillar ni min närvaro.
Kanske... går ni Hightowerpackets ärenden?
Eller är ni i förbund med klumpfoten? Eller självaste Rhaenyra?
Jag försäkrar er, ers nåd.
Vad ni än spelar för spel, Strong, så försäkrar jag er...
- ...att er kung är på sin vakt. - Ja, ers nåd.
Och sluta bevaka mig.
- Tänker ni inte ta farväl av mig? - Något är fel med mig.
Någon har förgiftat mig. Maten, vinet... Eller så är det träskluften eller...
Svarte Harrens spökes förbannelser från Kungsbanetornet?
Dravel, alltihop! Spöket, förbannelserna, sängen av ödesträd - jag är trött på det!
Det är så ni gör, eller hur? När något misshagar er så flyr ni.
Dragonstone, Stegstenarna, Pentos, Harrenhal...
Jag vet inte var jag har varit när jag vaknar.
Vissa saker i den här världen är äldre än ni och jag och mannaminnet.
Ni är inte spelaren, utan en pjäs på brädet.
Detsamma gäller mig.
- Jag är inte som du. - Inte på vissa sätt.
Ni har svårt att se, förblindad av ilska.
Hon ville inte ens ha den. Kronan. Hon ägnade den inte en tanke.
Det kanske var därför hon fick kronan. De som söker den kanske förtjänar den minst.
Predika inte för mig!
Viserys ville själv inte ha den, som ni kanske minns.
Den kom till honom, och han gjorde sitt bästa. Den är inte ett pris utan en börda.
Om du har några råd om hur jag ska hantera flodlorderna vore jag tacksam.
- Ber Daemon Targaryen om hjälp? - Råd.
Huset Tully är inte Flodlandets största eller rikaste hus, men det mest stabila.
Tullys visdom har enat Flodlandet i sekler.
Husen hade utplånat varandra utan sin länsherre.
- Den senila gubben har vi ingen nytta av. - Men Grover Tully är deras överlord.
Utan honom väljer de aldrig samma sida. Flodmän är gjorda av lera.
De dör hellre i leran än att ge efter en tum.
- Då kan jag inget göra. - Ni? Nej.
Jag behöver hjälp, Alys.
Gör inget nu.
Om tre dagar vänder vinden.
Store krigare bevare oss. Store krigare bevare oss.
Sakta, sakta! Lugn.
Gudar...
Tjäna!
Havsrök.
Tjäna.
Lugn, Havsrök! Lugn.
Lyd!
Visa ingen fruktan.
Lyd.
Tjäna, Havsrök.
Jag klarade det.
Tjäna, Havsrök!
Mor!
Upp, upp!
- Alyn. - Mylord.
Jag är nöjd med framstegen. Skeppet kan avsegla om några dagar.
Blockaden kommer att utmanas av Lejonen eller Sjöodjuren.
- Era män blir glada att ni är med. - Jag vill att ni följer med mig.
Som förste styrman.
- Jag är tacksam för erbjudandet, men... - Vi sätter kurs mot Sharp Point.
Lord Bar Emmon vill ha sin brorson ombord som båtsman.
Ni har mer erfarna män.
Jag var yngre än du när jag blev befäl.
Du utmärkte dig vid Stegstenarna och är respekterad av besättningen.
Du är ett utmärkt val för befattningen.
Är det en befallning eller en önskan?
Jag förväntar mig att du infinner dig i din nya befattning i morgon.
Som min lord befaller.
- Den är rätt tunn. - Det är den eller fisken.
Det finns bara fisk i den här förbannade staden.
En öl hit.
- Något att äta till? - Det mäktar jag nog inte med.
Där tog du ett klokt beslut.
Det är så man mår illa. De håller bankett varje kväll på slottet medan vi hungrar.
- Det kan inte stämma. - Mina flickor var på Red Keep.
Det festades uppsluppet för den nya prinsregenten.
- Han som uppför sig så korrekt. - Han snålar inte, det kan jag säga.
De fick bra betalt och åt sig mätta.
- På fisk med fisk till? - Lammspjäll, hjärtat.
Pajer, honungskakor, biff och sås.
Och vet ni vad? I morgon ska de frossa igen och dansa.
- Det är fel. - Jag ber om ursäkt, min bäste herre.
Jag borde inte ha talat så fritt.
De kungliga skulle aldrig tillåta att jag talade om deras frikostighet.
Kung Viserys älskade fester och vin.
- Men aldrig när småfolket hungrade. - Det stämmer, men han är borta nu.
Och hans rättmätiga arvtagerska har förnekats sin plats.
Men det tjänar inget till att fundera på vad som kunde ha blivit annorlunda.
...ett mycket olyckligt utfall, ers nåd.
Havsrök har flytt Dragonstone, och ser Steffon var en tapper riddare!
Ytterst beklagligt, om än väntat.
Som ni kanske minns ville jag förhandla med lord Mooton om Rook's Rest.
En mer konventionell taktik, visst. Inte lika uppseendeväckande.
Han hade få soldater, men vi kan ta tillbaka...
Det är nog mitt fel att ni har glömt att frukta mig.
- Det var värt risken, oavsett resultatet. - Att fler goda män dog? Det var mitt fel.
- Ser Steffon gjorde det frivilligt. - Det var en vårdslös tanke...
...att en valyrisk best skulle låta sig ridas av en Darklyn.
Han kan inte ha varit den enda möjliga. Finns det inte fler bland de adliga?
Vem skulle vara dåraktig nog att försöka efter ser Steffons öde?
Jag ska leta vidare.
Men Darklyn hade det mest sannolika anspråket.
En god nyhet är att småfolket i King's Landing lyssnar.
De var redo att höra att troninkräktarna har övergivit dem.
De är hungriga och behöver någon att skylla på.
- Räcker det? - Vi har lagt dit stickorna.
- I kväll tänder vi på dem och ser lågorna. - Aemond kommer att släcka dem med våld.
Då brinner det ännu mer. Han kan inte förstöra sin egen stad.
Men de kan inte störta honom.
Det är svårare att föra krig utomlands och samtidigt bevara freden hemma.
Då följer vi vår plan.
Om jag får säga det, ers nåd... Det klär er.
Det var den sista.
- De har inte väl inte tagit slut? - Ingenting. Det finns ingenting kvar.
Jag har väntat hela dagen. Jag köper vad du än har kvar.
Får till drakarna har ni, va? Men inget till oss. Var är vårt kött?
Vi vill ha kött.
Småfolket tycks ha blivit otåligt, ers nåd.
- Än sen? - Det finns inte tillräckligt med mat.
De rika har köpt mer än sin andel.
Ännu ett skäl för ser Tyland att bryta blockaden.
Samtidigt hungrar folket, och deras ilska tilltar.
Den yttre fienden kan bekämpas med svärd. Den inre fienden är mer försåtlig.
Varför riktas ilskan mot oss?
Pretendenten Rhaenyra beordrade blockaden och lät dem svälta.
De förväntar sig ändå att ni uppfyller deras behov.
Det är maktens börda. Men ni borde inte ta itu med den ensam.
Det slår mig att ers nåd ännu inte har utsett en hand.
Ser Criston tjänade er bror-
men ni behöver en som kan arbeta för er sak med skarpsinne och finess.
Tar ni mig för en dåre?
- Tvärtom. - Jag står inte ut med de självupptagna.
Ännu mindre med lismare.
Men ni har rätt, hur som helst. Varje kung behöver en hand.
Det får bli ert ansvar.
- Det är en ära jag aldrig hade kunnat... - Inte att bli min hand, din padda.
Att hämta honom. Sänd bud till Otto Hightower.
Min morfar må vara överdrivet försiktig, men lojaliteten till familjen är uppenbar.
- Ni ser till att det blir gjort. - Ja, ers nåd.
- Ni är sen. - Jag har glädjen att berätta att kungen...
...återfick medvetandet för en stund under morgonen.
- Ni sa att det fanns föga hopp. - Han är starkare än jag trodde.
Under morgonen har han andats lättare. Han kan överleva, gudarna ske lov.
Vilka goda nyheter.
Jag ska tala med min bror.
I enrum.
Vad minns du?
Ingenting.
Du utmanade Meleys.
Det var dåraktigt.
Jag minns... ingenting.
- Min prins. - Ni är i de bästa händer, ers nåd.
Min bror tycks ha en lång konvalescens framför sig, stormaester.
Se till att han får vila bekvämt.
Det tjänar ingenting till att jag grämer mig.
Alla är väl inte ämnade för stordåd.
Vissa av oss måste tjäna på enklare sätt även om vi inte hade valt det själva.
Jag menar inget illa med det. Inget av det här är ditt fel.
- Jag vill vara hos mor. - Ja.
Jag vet att det är svårt, men...
Jag har goda nyheter, Rhaena. Prins Reggio har besvarat ditt brev.
Han ser fram emot att få ge skydd åt Rhaenyras yngsta söner i Pentos.
Och åt deras halvsyster.
Jag trodde att du skulle bli glad.
Eller åtminstone mindre dyster. Du vantrivs ju här.
Ni vilseledde mig, mylady.
Vad gjorde jag?
Det finns en stor drake i Dalen.
Ryktet om den spreds strax efter krigets början.
Den söker föda på nya områden, förmodar mina maestrar.
Den är stor och skräckinjagande.
- Men dessvärre vild. - Dessvärre.
Handelskoggen Glada dagar ska föra er till Pentos.
Jag skickar med sex man för ert beskydd.
Du lurar ingen.
Lord Corlys har valt att låta dig tjäna vid hans sida-
och ändå fortsätter du med de här undanflykterna.
- Manskapet får inte få för sig något. - Om vad då?
- Du är så lik honom. - Du har gjort det till en konst att retas.
Du räddade livet på honom, min bror. Tänker du inte på vad vi kan vinna?
Åtminstone du.
Rikedom, tjänstefolk... Drivvedstronen.
Vi har levt i skuggan av Havsormens slott.
- Jag vill inte stanna där. - I stället förringar du din stora chans.
Men mig nonchalerar han, som han alltid har gjort.
Havsormen låter hellre havet ta High Tide än att kalla oss sina söner.
Sluta ödsla bort ditt liv i väntan på något som aldrig sker.
Det var ett djärvt försök. Jag beundrar dig för det.
Det sägs att du slog till lord Bartimos i dag inför tjänare och vakter.
Ryktena går vid hovet.
Han hade tur att jag inte skar av hans tunga.
Vad sa han för att förtjäna det?
Jag har tröttnat på att bli beskyddad, Jace.
Jag påminner dem för mycket om deras mödrar eller döttrar.
De måste se en härskare i mig.
Maktens symboler är inte smycken och dräkter, utan skölden och svärdet.
Min härskare är min mor. Jag vill inte ha det på något annat sätt.
- Ska du leda hären själv? - Jag kan inte bara vänta på nederlaget.
- Var inte löjlig. - Jag gör allt jag kan.
Jag har sänt lord Mooton till Rook's Rest och en korp till Dalen...
Även tillsammans med Dalen, Maidenpool och alla våra allierade-
kan vi inte mäta oss med de grönas arméernas styrka.
Vi behöver Daemon - och hans drake.
Kan jag slippa få höra "Daemon, Daemon, Daemon"?
Ers nåd. Lady Mysaria.
Min drottning. Vår gåva är skickad.
Vad är det för gåva?
Låt oss hoppas på moln över Svartvattnet i natt.
Ni sa att han hade blivit bättre.
Hans nåd sover nio timmar av tio.
Men han öppnade ögonen och talade, om än kort.
Hans återhämtning kan bli lång och plågsam men jag hoppas att han skonas.
Vad kommer han att vara om han överlever?
Mina brev... till min far.
Jag har skickat nya korpar till Highgarden och Oldtown-
och alla stora hus i Vidden.
Utan svar från ser Otto än så länge.
Det råder krig i Vidden.
Huset Beesbury har gripit till vapen mot Hightowers armé-
för att hämnas sin lords... frånfälle.
Förlåt.
- Min syster. - Gwayne.
Det var bra att jag hittade dig. Jag vill ge dig min välsignelse.
Då tackar jag änkedrottningen.
Jag undrade om du har hört från far?
Jag har sänt korpar till Highgarden och Oldtown utan att få svar.
Jag har inte hört något, men heller inte skickat något meddelande.
Om han skrev brev skulle det vara till dig. Du har alltid varit hans favorit.
- Märkligt att han inte har hört av sig. - Otto Hightower är alltid rådig.
Han sänder nyheter när det finns nyheter att sända.
Jag undrar hur livet hade blivit om han hade tagit med dig till hovet i stället.
Som äldsta sonen var det rätt att jag fick växa upp i Oldtown.
Du var åtta år och moderlös. Det måste ha varit svårt.
Man anpassar sig, eller hur?
När man inte har något val.
Min son Daeron...
Hurdan är han?
- Skriver han inte till dig? - Allt mindre nu för tiden.
Han är sexton nu.
Brev kanske inte intresserar honom så mycket.
Han är ståndaktig.
Klipsk. Lika skicklig på lutan som med svärdet.
Han figurerar i många unga damers drömmar, kan jag tänka mig.
Han är vänlig.
Det är bra.
Vänlighet är en egenskap som hans bröder saknar.
Det var klokt att skicka honom till en förmyndare.
Red Keep verkar, trots alla privilegier-
vara en osund uppväxtmiljö för unga män.
Var det hovets fel eller deras moders?
Jag är säker på att du gjorde ditt bästa.
Jag måste följa med ser Criston. Önska oss lycka till, min syster.
Jag ska be till Krigaren för er trygga återkomst.
Farväl.
Ers nåd.
Den här har slutat sjunga.
Visst är det märkligt?
Jag tänkte att vi kunde tända ett ljus.
För Aegon.
Och alla våra förtappade själar.
- Var fick du tag på maten? - Från Rhaenyras skepp.
De flöt i land i natten med gåvor från drottningen. Hon tänker på oss än!
Ge mig den där.
- Den är min! - Ge mig den!
Ur vägen!
Ers nåder, vi måste ge oss av. Nu.
För drottningarna till vagnen!
Akta flankerna.
Fortsätt. Den här vägen, ers nåd.
Det är fiskdrottningen!
Fortsätt!
Länge leve drottning Rhaenyra!
- Till vagnen! - Länge leve drottning Rhaenyra!
- Helaena! - Ers nåd!
- Den här vägen. - Släpp!
Nej. Nej!
Stick svärden i skidan!
Undan! - Skydda drottningen.
Stick svärden i skidan!
Nej!
Ur vägen!
- Undan! - Spring, Helaena!
Ur vägen! Ur vägen!
Kom!
Den här vägen, mina drottningar! Kom in!
- Drottning Rhaenyra! - Drottning Rhaenyra!
Länge leve drottning Rhaenyra!
Rid!
Inte mer.
Mylord, stormaestern instruerade mig att göra det.
Kungen kommer att vilja ha sin brygd om en timme.
Drycken lindrar smärtan men förslöar tanken.
Ni har redan skrivit in er i legenderna. Ni överlevde drakeld.
Men ni kommer tyvärr aldrig att bli hel.
Orwyle har gjort allt han har förmått.
Han har lindat ert ben.
Men ni kommer aldrig att kunna springa igen.
Er tankeförmåga är allt ni har kvar.
Det gläder mig inte att säga.
Jag kom skrikande till världen i ett av Harrens stora torn.
Mina lungor var starka, men min fot så vriden att...
...min far kallade det trolldom.
Han anklagade en person vid hovet för onda förbannelser.
Nå, folk kommer att ömka er-
antingen bakom er rygg eller i er närvaro.
Och de kommer att stirra.
På er och på er...
Eller titta bort.
De kommer också att underskatta er.
- Det kommer att vara ert övertag. - Nej, nej...
Er bror regerar i ert ställe, vilket betyder att ert liv är i fara.
Men det vet ni nog.
Hjälp mig.
Broder.
Daemon, hon är borta.
Jag beklagar.
Du behövde mig.
Nu är jag här.
Ers nåd.
Sorgliga nyheter från Riverrun, min kung.
Lord Grover är död.
- Gamlingen. - Precis.
Unge Oscar Tully är nu överlord av Flodlandet.
- På vilket sätt gick lord Grover bort? - Han hade varit sjuk, förstås.
Riverruns maestrar kunde inte göra mer.
Vår egen helare Alys Rivers ställde all sin skicklighet till hans förfogande.
Hon använde sina kunskaper, men...
...det fanns inget mer att göra.
Titta!
Den såg oss!
Era fanor bars från skeppen in till staden.
De kom så långt som till Red Keeps portar innan de stoppades.
Det är en varning till troninkräktarna att ni är starkare än de har trott.
Jag trodde att ni skulle bli nöjd.
Jag tror inte att jag kan vinna det här kriget.
- Jag tror att ni är trött. - Min egen son tvivlar på min duglighet.
Han tror att jag behöver Daemon vid min sida.
- Och Daemon själv... - Han gör alltid det som passar honom.
Han var allt som jag ville vara.
Bekymmerslös och farlig.
En man.
Och jag var det som han ville vara.
Omhuldad av min far och utsedd till arvinge.
Vi var två halvor av en helhet.
Men han har aldrig funnit ro.
Han vill äga mig men inte bli ägd.
När han till slut ser mig lägga beslag på det han alltid har ansett vara hans...
Jag fruktar för vad han kan göra nu.
- Jag är rädd att han har vänt sig mot mig. - Han brukar snarare försvinna.
Hur som helst har jag förlorat honom.
Och Caraxes med honom.
Rhaenys och hennes drake är död. Jag har Syrax och två ungar.
Vi kan inte möta Vhagar. Dessutom har jag ingen armé.
Ni har Velaryons flotta och dess besättningar.
Det räcker inte.
Och även om vi segrar, hur kan jag styra ett rike när min son tvivlar på mig?
Ni har mig.
Det tackar jag för. Verkligen.
Det var min far.
Jag var fortfarande ett barn. Han förlustade sig med mig.
När det efter många månader framgick att hans säd hade slagit rot...
Det finns ett ärr här också.
Jag kan inte få barn.
Han lämnade mig att dö.
- Men jag överlevde. - Jag beklagar.
Jag svor att aldrig lita på någon, och det har tjänat mig väl.
Världen är kall och grym, och få i den är ståndaktiga.
Men er finner jag ståndaktig.
Ni har sett mig som värdig, till och med som en like.
På grund av det kommer jag att tjäna er.
Jag tror att ni är menad att vara drottning.
Jag ber om ursäkt, ers nåd.
Draken Havsrök har siktats, flygande över Spicetown.
- Så gör han. - Det sägs att han har en ryttare.
- Vem? - Det är omöjligt att se från marken.
- De gröna? - Jag vet inte vem det annars kan vara.
Ska jag sammankalla ert råd?
Mor!
Översättning: Erik Swahn