CASA DRAGONULUI
E o onoare pentru Dintele de Aur să vă primească, lord Lannister.
Am 500 de oșteni, înarmați și dornici de luptă.
Aduc cu mine o mie de cavaleri
și de șapte ori mai mulți arcași și ostași de rând.
Când vom fi isprăvit cu scursurile riverane,
Furca Roșie își va fi meritat numele.
Suntem pregătiți să vă urmăm ordinele, milord.
Bănuiesc că veți porni numaidecât spre Harrenhal.
Trimite un corb la Debarcaderul Regelui!
Spune-i fratelui meu că suntem gata să pornim,
de îndată ce prințul Aemond ni se va putea alătura...
pe Vhagar.
Și până primim răspunsul prințului, milord?
Oștenii mei au mărșăluit mult.
Sunt nerăbdători să se bucure de o primire călduroasă în fortăreața ta.
Îndrăznește să mă convoace pe mine!
Și încă grabnic!
Așa de șubrezi sunt Lannisterii,
că au nevoie de pază de la Dinte la Harrenhal?
În Ținuturile Riverane e un dragon mare, Alteță.
Oastea fratelui meu e puternică, dar...
Sunt prințul regent, nu un câine de chemat la picior.
Spune-i fratelui tău că, dacă nu merge degrabă la Harrenhal cu oastea sa,
dragonul lui Daemon va fi cea mai mică grijă a sa.
Mânia ți-e îndreptățită, Aemond, dar se pare că...
Am și pentru tine o sarcină, ser Tyland.
Vom încheia o alianță cu Triarhia.
Sunt sătul de blocada asta afurisită.
Alteță, doar nu vă gândiți să negociați cu Orașele Libere.
Căpitanii corăbiilor lor sunt mercenari periculoși,
ca niște corsari...
Sunt la o aruncătură de băț dincolo de Marea Îngustă.
Corăbiile Lannister și Hightower vor sosi în câteva luni de zile.
Triarhia va primi cu încântare șansa de a-l teroriza din nou pe Șarpele Mării.
Lăsați-i să-i slăbească blocada...
în timp ce aliații noștri adevărați călătoresc spre răsărit.
Triarhia va accepta de fațadă termenii, dar nu este de încredere.
Tatăl tău știa asta.
Scrisorile către neamul Greyjoy?
Au rămas fără răspuns.
Krakenul Roșu așteaptă, căutând cele mai mari foloase.
Deși l-am putea ademeni cu binișorul, la nevoie.
Să-i propunem să o ia de soție pe regina-mamă, poate?
Nici pomeneală!
Ce păcat!
Regina-mamă vorbește cu înțelepciune, Alteță.
Chiar dacă ar fi înlăturată blocada, să-i poftim pe corsarii străini
în apele noastre, atât de aproape de Debarcader?
Cred că e timpul să pornești spre Harrenhal.
Dacă Daemon izbândește în Ținuturile Riverane,
nu mai am destui oșteni să-l înfrunt.
Am pierdut mulți la Refugiul Corbului, după cum bine știți.
Cu cât așteptăm, cu atât are mai multe șanse să izbândească.
Lannister va veni dinspre apus, va aduna cât mai mulți oșteni
și-i va sili pe Daemon și lorzii riverani să lupte în două locuri.
Alteța Sa spune vorbe înțelepte.
Ar fi mai cumpătat să așteptăm oștile Hightower
- ...și să pornim la timpul potrivit. - Nu avem timp.
E un drum de 14 zile până la Harrenhal. Trebuie să atacăm până își adună oastea.
Și Alteța Voastră?
Voi porni în zbor spre voi la momentul potrivit.
Unchiul meu e o provocare binevenită.
Dacă se încumetă să mă înfrunte.
Văd că suntem de acord.
Alteță...
Mamă!
O vorbă.
Te previn, Aemond. Cutezanța e una, dar încrederea nemăsurată...
Amintește-mi ce loc ai în consiliul mic.
Știi bine că i-am ținut locul tatălui tău în ultimii săi ani
- ...și l-am sfătuit pe Aegon. - Cu dibăcie.
Tata e mort.
Iar Aegon e...
Ai slujit cu pricepere regatul...
în vremuri de restriște.
Dar vremurile acelea au apus și nu mai ai nicio obligație.
Nu e o obligație. E nevoie de un glas cumpătat...
Sunt destule, dacă mă întrebi pe mine.
Dai dovadă de năvălnicia și aroganța tinereții.
Nu sunt de dorit la un rege.
Te eliberez din rolul tău în consiliul mic.
Negreșit te vei bucura să-ți reiei...
îndatoririle casnice.
Umilințele din copilărie nu ți-au fost răzbunate îndeajuns?
Coroana îți rămâne recunoscătoare.
Alteță...
Aduceți-l dinaintea noastră!
Ser Steffon Darklyn, Alteță.
Îmi scapă ceva, Alteță?
Milorzi...
Ser Steffon, descopăr că mă aflu într-o situație fără ieșire.
Am pierdut-o pe prințesa Rhaenys, dimpreună cu dragonul ei.
Am tronul pe o insulă și nu am oaste pe uscat.
Și nu pot porni eu însămi la luptă, după cum mi se amintește întruna,
ca nu cumva să fiu capturată sau răpusă, dimpreună cu speranța noastră la victorie.
Îi aveți încă pe Daemon și pe Caraxes...
și pe riverani.
Asta rămâne de văzut.
În orice caz, trebuie să continui războiul ca și cum aș fi singură.
Și înțeleg acum că, pentru asta, mai am nevoie de călăreți de dragoni.
Pentru Vermithor, Aripă de argint și Seasmoke,
căruia îi lipsește stăpânul.
Dar nu mai aveți călăreți de dragoni în familie.
Fiii mai mici sunt prunci.
O aveți pe prințesa Rhaena.
A încercat, dar în zadar.
Dragonii de aici nu au acceptat-o în șa.
- Atunci, cine ar putea? - Tu.
Ești de viță nobilă.
Și am auzit mereu, după cum bine știi, că neamurile Darklyn și Targaryen
au sânge comun.
Am căutat în istorii și este adevărat.
Bunica bunicii tale, Aeriana, a fost la origine prințesă Targaryen.
Și m-am tot întrebat...
Să fie oare cu putință?
Să luați în calcul o asemenea variantă...
Trebuie să mă împotrivesc, Alteță. Riscul unei măsuri atât de periculoase...
Sunt doar un om.
Dragonii sunt zei.
Alteța Sa îmi face o cinste mai mare decât merit.
Înțelegi primejdia în care te-ai afla, ser Steffon?
Nu te silesc să faci asta.
Așa ceva nu s-a mai încercat până acum.
Ca să faci un dragon al tău, trebuie să fii și pregătit să mori.
Înțeleg pe deplin riscul și îl primesc cu dragă inimă.
Am jurat să-mi păzesc regina cu toate forțele
și să-mi vărs sângele pentru al ei.
Acesta mi-e legământul.
Atunci poate că zeii ne vor surâde.
Frate!
Chiar ai spus-o?
„Moștenitorul de o zi”.
Ai rostit aceste vorbe?
E cu neputință să fii încă mânios din pricina asta.
Familia mi-a fost de-a dreptul distrusă.
Trebuia să-mi fi stat alături.
În schimb, ai ales să te bucuri de propria ascensiune, batjocorindu-mă.
Hohotind cu târfele și lingăii!
Ba nu.
La curte îți sunt singurul aliat.
Nu am făcut decât să te apăr mereu.
Și mi-ai aruncat înapoi în față tot ce ți-am oferit vreodată!
Am hotărât...
- Nu! - ...să numesc alt urmaș la tron.
Te vei întoarce numaidecât la Runestone, la soția ta.
Și vei face asta fără împotriviri.
La porunca regelui tău.
Nu!
Deschideți ușa!
Deschideți ușa! Vă rog.
Vă rog.
Vă rog!
Vă pot fi de folos, Alteță?
Ce joc e ăsta, moșule?
Mă întreb dacă dormiți îndeajuns.
- Locul ăsta vechi... - Râzi de mine?
- Nu. - Stai jos!
Sau poate că ești chiar tu cel care îmi tulbură liniștea?
Prieten ziua și noaptea dușman?
- Cu ce țel? - Să-mi pui capăt zilelor, poate.
Poate că nu-mi suferi prezența aici.
Poate că...
ești o iscoadă a gloatei Hightower.
Sau ești încă în cârdășie cu nepotul Picior-Strâmb?
- Sau poate cu Rhaenyra însăși? - Vă asigur...
Vă încredințez, Alteță.
Oricare ar fi jocul tău, Strong,
îți garantez că...
- ...regele tău e cu ochii în patru. - Da, Alteță.
Și nu te mai uita la mine.
- Nu aveai să-ți iei rămas-bun? - E ceva în neregulă cu mine.
Cineva m-a otrăvit.
O fi mâncarea, vinul, aerul ăsta de mlaștină sau...
Fantoma lui Harren cel Negru își geme blestemele din turnul Rugul Regelui?
Aiureli! Numai aiureli!
Fantoma, blestemele, afurisitul de pat din copaci-stăvilar!
- Sunt sătul de toate! - Da. Asta-ți stă în fire, nu?
Când ceva nu-ți e pe plac, dai bir cu fugiții.
Piatra Dragonului, Insulele Stepstones, Pentos, Harrenhal...
Mă trezesc fără să știu pe unde-am umblat.
Pe lumea asta există lucruri mai vechi decât noi doi sau amintirea vie.
Nu ești jucătorul...
ci doar un pion pe tabla de joc.
La fel ca mine.
Nu sunt ca tine.
În unele privințe, nu.
Te zbați să vezi. Furia te orbește.
Ea nici măcar nu și-a dorit-o.
Coroana.
Nu s-a gândit la ea.
Poate că de aceea i-a dat-o ei fratele tău.
Poate că aceia care luptă pentru ea nu sunt vrednici să o poarte pe cap.
Nu-mi ține predici!
Dacă-ți amintești, nici Viserys nu și-a dorit coroana.
A moștenit-o și și-a dat toată silința.
Nu e un premiu de câștigat, ci o povară de dus.
Dacă ai vreun sfat despre cum să tratez cu lorzii riverani, îl primesc bucuros.
Daemon Targaryen cere ajutor?
Nu, un sfat.
Tully nu e cea mai mare casă din Ținuturile Riverane
și nici cea mai bogată, dar e cea mai stabilă.
Înțelepciunea ei ține celelalte case în frâu de veacuri.
S-ar omorî până la ultimul om în lipsa lordului suzeran.
Boșorogul ăla nu ne e de niciun folos.
Dar Grover Tully este lordul lor păzitor.
Fără el, nu-și vor înălța flamurile la unison.
Riveranii sunt făcuți din noroi.
Mai curând ar muri înnămoliți decât să cedeze unul în fața celuilalt.
Atunci nu pot face nimic.
Tu?
Nu.
Am nevoie de ajutor, Alys.
Deocamdată nu face nimic.
În trei zile, vânturile se vor schimba.
Marele Războinic să ne apere. Marele Războinic să ne păzească.
Mare Războinic, apără-ne. Mare Războinic, păzește-mă!
Încetișor! Ușurel, calm!
Zei...
Slujește!
Seasmoke...
Calm, Seasmoke! Ușor!
Supune-te!
Nu arăta teamă!
Slujește, Seasmoke!
Am reușit.
Slujește, Seasmoke!
Mamă!
Sus! Haide, ridică!
Alyn!
Milord...
Sunt încântat de progrese. Corabia va ridica pânzele în câteva zile.
Blocada va fi atacată negreșit, de Lei sau Krakeni.
Oamenii se vor bucura să vă aibă alături.
Vreau să mă însoțești.
Să-mi fii secund.
- Vă sunt recunoscător, milord, dar... - Vei porni spre Vârful Ascuțit.
Lordul Bar Emmon vrea să-și trimită la bord nepotul drept șef de echipaj.
Vă slujesc oameni cu mai multă experiență.
Eram mai tânăr decât tine când mi-am condus primul echipaj.
Te-ai evidențiat în Insulele Stepstones
și te bucuri de respectul echipajului.
Ești o alegere bună pentru acest rol.
Este o poruncă sau o rugăminte?
Mă aștept să te prezinți la datorie mâine în zori.
Vă voi respecta porunca.
- E cam apoasă, nu? - În rest mai e doar pește.
Doar pește în orașul ăsta afurisit.
O bere aici.
Și ceva de mâncare?
Nu cred că mi-ar prii, fetițo.
Ai făcut o alegere bună, îți garantez.
Ți se-ntoarce stomacul pe dos, nu?
Când te gândești că ei petrec zi de zi la castel, iar noi n-avem de-ale gurii.
Nu se poate să fie așa.
Fetele mele au fost duse acum câteva nopți la Fortăreața Roșie.
S-au ospătat și s-au veselit în cinstea noului prinț regent.
Nu! El, care se dă mereu atât de cuviincios.
Ia aminte, nu-i vreun zgârcit.
Au fost bine plătite și bine hrănite.
Cu ce? Pește cu pește alături?
Coaste de miel, drăguță.
Plăcinte cu carne, prăjituri cu miere,
friptură de vită și sos.
Și ce să vezi?
Mâine are loc alt banchet, cu tot cu dans.
Nu-i corect.
Iertare, om bun.
Nu trebuia să-mi dau drumul la gură.
Familia regală nu mi-ar îngădui să vorbesc despre belșugul ei,
chiar dacă e adevărat.
Și regelui Viserys îi plăceau ospețele și vinul...
dar nu și când omul de rând avea lipsuri.
Așa e. Dar s-a prăpădit.
Iar moștenitoarei lui de drept i se refuză tronul.
Ei bine, n-are rost să ne întrebăm cum ar fi putut fi.
...un rezultat nefericit, Alteță.
Seasmoke a părăsit Piatra Dragonului, iar ser Steffon era un cavaler viteaz.
Un lucru regretabil, deși probabil că era de așteptat.
Dacă vă amintiți,
eu am propus să negociem cu lordul Mooton să meargă la Refugiul Corbului.
O abordare mai convențională, mai puțin extravagantă, e adevărat.
Și avea puțini oșteni.
Dar am putea redobândi...
E vina mea că ai uitat să te temi de mine.
Indiferent de urmări, riscul a meritat.
Mai mulți bărbați buni uciși?
- Eu am fost de vină. - Ser Steffon a mers de bunăvoie.
A fost un gând nesăbuit...
că o fiară valyriană străveche va accepta în șaua ei un Darklyn.
Fără îndoială, nu a fost unica opțiune.
Nu mai sunt și alții printre nobilii din Cele Șapte Regate?
Și cine va fi nesocotit să încerce, după ce află de soarta lui ser Steffon?
Voi căuta și alții.
Dar Darklyn avea cele mai mari șanse.
Am primit și vești bune.
Supușii din Debarcaderul Regelui ascultă.
Erau pregătiți să audă.
Uzurpatorii i-au abandonat.
Sunt flămânzi și au nevoie de un vinovat.
- Va fi de ajuns? - Doar am pregătit vreascurile.
Astă-seară le vom aprinde și vom privi vâlvătăile.
Iar atunci Aemond le va stinge în forță.
Asta va pune paie pe foc. Nu-și poate distruge propria cetate.
- Nici ei nu îl pot răsturna. - Poate că nu.
Dar e mai greu să lupți peste hotare când trebuie să menții și pacea acasă.
Să ne urmăm planul.
Dacă-mi îngăduiți, Alteță...?
Vă vine bine.
E ultima.
- Ce? Doar n-au rămas fără, nu? - Nimic.
N-a mai rămas nimic.
Am așteptat toată ziua.
Mă mulțumesc cu orice. Resturi...
Aveți destule oi pentru dragoni, nu? Dar niciuna pentru noi.
Carnea noastră unde-i?
Vrem carne.
Alteță, se pare că supușii încep să se neliniștească.
Și ce dacă?
Nu sunt suficiente merinde în cetate.
Cei cu stare au cumpărat tot ce au găsit.
Tocmai de aceea, ser Tyland trebuie să distrugă blocada.
Între timp, oamenii sunt flămânzi, iar mânia lor crește.
Pentru dușmanul de afară e bună sabia.
Dușmanul dinăuntru este mai perfid.
De ce suntem ținta mâniei lor?
Rhaenyra a poruncit închiderea Defileului
și i-a lăsat să moară de foame.
Așteaptă ca regele să le asigure bunăstarea.
Aceasta este povara puterii.
Dar nu ar trebui să o duceți de unul singur.
Mi-am dat seama că încă nu ați numit un lord Mână.
Ser Criston, firește, v-a slujit fratele.
Aveți nevoie de cineva care să vă susțină cauza cu iscusință și dibăcie.
Mă iei drept un neghiob?
Dimpotrivă, Alteță.
Îmi pierd răbdarea cu încrezuții, lord Larys.
Dar mai ales cu lingușitorii și lingăii.
Dar, întâmplător, ai dreptate.
Orice rege are nevoie de Mână.
Te însărcinez pe tine cu asta.
Alteță, e o cinste la care nu m-am gândit...
Nu, nu să-mi fii Mână, lingăule.
Să mi-l aduci.
Trimite-i vorbă lui Otto Hightower!
Bunicul meu e foarte prevăzător,
dar devotamentul față de familia sa nu a fost pus la îndoială.
Îngrijește-te de asta.
Alteță...
Ai întârziat.
Mă bucur să vă dau de veste că Alteța Sa, regele,
și-a recăpătat cunoștința azi-dimineață, chiar dacă preț de doar câteva clipe.
Spuneai că șansele sunt slabe.
Este mai puternic decât credeam.
Din zori, răsuflă mai ușor.
E posibil să rămână în viață, slavă zeilor.
Ce veste îmbucurătoare!
Vreau să-mi văd fratele.
Singur.
Ce îți amintești?
Nimic.
Te-ai luptat cu Meleys.
Ai fost nechibzuit.
Nu îmi amintesc... nimic.
Alteță...
Ești pe mâini foarte bune, Alteță.
Se pare că fratele meu se va reface lent, Mare Maester.
Îngrijește-te să se odihnească în tihnă.
Și am hotărât că zbuciumul nu mă ajută cu nimic.
Bănuiesc că nu toți suntem meniți să înfăptuim lucruri mărețe.
Unii dintre noi trebuie să slujească pe căi mărunte,
chiar dacă nu sunt ceea ce am alege pentru noi.
Fără supărare.
Nimic din toate astea nu e din vina ta.
Vreau la mama.
Da.
Ei bine, știu că ți-e greu, dar...
Îți aduc vești bune, Rhaena.
Prințul Reggio ți-a răspuns la scrisoare.
Îi va adăposti cu dragă inimă pe fiii mai mici ai Rhaenyrei în Pentos.
Și pe sora lor vitregă.
Credeam că te vei bucura.
Sau că vei fi măcar mai puțin posomorâtă.
Nu îți place deloc aici.
M-ai indus în eroare, milady.
Ce am făcut?
Există un dragon mare în Vale.
Zvonurile despre el au început la scurt timp după război.
A lărgit zona în care caută hrană.
Așa bănuiesc maesterii.
E mare și cumplit.
Dar, din păcate, sălbatic.
Din păcate.
Corabia de negoț Dulcea uitare de sine te va duce în Pentos.
Voi trimite șase bărbați să vă păzească.
Știi bine că nu păcălești pe nimeni.
Lordul Corlys a ales să te ridice în rang, ca să slujești alături de el.
Și totuși, tu continui cu șiretlicul ăsta.
Nu vreau să înțeleagă greșit oamenii mei.
Ce anume?
Ești leit el.
- Faci o artă din a mă întărâta. - I-ai salvat viața, frate.
Nu te gândești la ce ar putea fi al nostru?
Sau, mă rog, al tău.
Averile, slujitorii...
- Tronul Driftwood. - Am trăit toată viața
în umbra mărețului castel al Șarpelui Mării.
Nu vreau să mai rămân în ea.
Așa că nu profiți de marea ta șansă.
În vreme ce pe mine...
mă trece cu vederea...
așa cum a făcut mereu.
Șarpele Mării ar lăsa marea să înghită Valul Înalt, dar nu ne-ar numi fiii săi.
Nu-ți mai irosi viața, așteptând ceva ce nu va veni nicicând.
A fost o încercare îndrăzneață.
Te admir pentru ea.
Aud că l-ai plesnit pe lordul Bartimos, de față cu slujitorii și gărzile.
Tot castelul vorbește despre asta.
Are noroc că nu i-am tăiat limba.
Și ce a spus, de a meritat un asemenea gest?
M-am săturat să fiu protejată, Jace.
Le amintesc prea mult de mamele sau fiicele lor.
Trebuie să vadă un cârmuitor.
Iar simbolurile puterii nu sunt podoabele și rochiile,
ci scutul și sabia.
Conducătorul meu îmi este mamă.
Nici nu îmi doresc altceva.
Ne vei conduce tu însăți la război?
Nu pot rămâne aici, umblând de colo-colo și așteptând înfrângerea și deznădejdea.
- Nu fi caraghioasă! - Fac tot ce pot.
L-am trimis pe lordul Mooton la Refugiul Corbului
și am mai trimis un corb în Vale, să-i conving...
Putem aduna oștirile din Vale și Iazul Fecioarelor și pe ale aliaților.
Tot nu vom egala puterea oștilor Verzilor.
Avem nevoie de Daemon și de dragonul lui.
Pot să am răgaz măcar un ceas
fără să aud întruna numai de Daemon?
Alteță!
Lady Mysaria.
Alteță, darul nostru a fost trimis.
Ce dar?
Să sperăm că norii vor umbri astă-seară Apa Neagră.
Ai spus că starea lui e mai bună.
Alteța Sa doarme câte nouă ceasuri din zece,
dar a deschis ochii și a vorbit, chiar dacă foarte puțin.
Însănătoșirea sa va fi lungă și dureroasă,
dar nădăjduiesc sincer că regele va fi cruțat.
Și cum va fi dacă va trăi?
Scrisorile mele... către tata.
Am trimis din nou corbi în Highgarden și în Orașul Vechi,
iar acum, tuturor caselor mari din Reach.
Deocamdată nu am primit nicio veste de la ser Otto.
În Reach se poartă acum un război, Alteță.
Casa Beesbury a ridicat armele împotriva oștii Hightower.
Vor răzbunare pentru moartea lordului lor.
Îmi pare rău.
- Soră! - Gwayne!
Mă bucur că te-am găsit.
Vreau să-ți dau binecuvântarea mea.
Ei bine, îi datorez mulțumiri reginei-mamă.
Ai primit vreo veste de la tata?
Am trimis corbi în Highgarden și Orașul Vechi, în zadar.
Nu am nicio veste. Dar nici nu i-am trimis niciun mesaj.
Doar ție ți-ar trimite scrisori. Ai fost mereu preferata lui.
- E ciudat că nu avem nicio veste. - Otto Hightower e foarte descurcăreț.
Ne va scrie când va avea vești.
Mă întreb adesea cum ar fi fost dacă te-ar fi adus pe tine la curte.
Sunt fiul cel mai mare. Era firesc să fiu crescut în Orașul Vechi.
Aveai opt ani și erai orfan de mamă. Sigur ți-a fost greu.
Mergi mai departe, ce să faci?
Atunci când nu ai încotro.
Fiul meu, Daeron.
Cum e?
Nu îți scrie?
Tot mai puțin în ultima vreme.
Acum are 16 ani.
Pesemne scrisorile îl interesează mai puțin.
E voinic...
isteț.
La fel de priceput cu lăuta ca și cu sabia.
Și pun rămășag că a atras atenția multor tinere.
E blând.
Asta e bine.
Blândețea e o virtute care le lipsește fraților săi.
Ai făcut bine trimițându-l la adăpost.
Din câte se pare, Fortăreața Roșie, în ciuda privilegiilor,
s-ar putea dovedi un mediu nu tocmai sănătos
pentru formarea tinerilor.
Cine a fost de vină, curtea sau mama lor?
Sunt sigur că ți-ai dat toată silința.
Trebuie să mă alătur lui ser Criston.
Urează-ne noroc, soră!
Mă voi ruga Războinicului să te întorci teafăr.
Rămâi cu bine!
Alteță!
Ăsta nu mai cântă.
Nu e ciudat?
Mă gândeam să aprindem o lumânare.
Pentru Aegon...
și toate sufletele pierdute.
De unde ai merindele alea?
- Bărcile Rhaenyrei. - Ce bărci?
Au sosit la țărm în toiul nopții, cu daruri trimise de regină.
Și acum se gândește la noi!
Dă-mi aia!
- E-a mea! - Dă-mi-o!
Dați-vă deoparte!
Altețele Voastre, trebuie să plecăm. Acum.
Duceți-le pe regine la caleașcă!
Atenție în laterale!
Nu vă opriți! Pe aici, Alteță.
E regina peștilor!
Nu vă opriți!
Trăiască regina Rhaenyra!
- La caleașcă! - Trăiască regina Rhaenyra!
- Helaena! - Alteță!
- Pe aici, Alteță. - Regina mea!
- Dă-i drumul! - Nu. Nu!
Băgați săbiile în teacă!
Puneți săbiile în teacă!
Nu vă apropiați!
Apărați-o pe regină!
Băgați săbiile în teacă!
- Nu! Nu! - Nu vă apropiați!
- La o parte! - Înapoi!
- Fugi, Helaena! Fugi!
La o parte din calea mea! La o parte!
Haideți!
Altețele Voastre, pe aici! Înăuntru!
- Regina Rhaenyra! - Regina Rhaenyra!
Trăiască regina Rhaenyra!
Pornește! Dă-i drumul!
Ajunge.
Milord, numai...
Am poruncă de la Marele Maester.
Regele își va primi cu nesaț băutura peste un ceas.
Băutura înlătură durerea,
dar tocește mintea.
Curaj, Alteță! Ai devenit deja o legendă.
Ai supraviețuit flăcărilor de dragon.
Dar mă tem că nu vei fi niciodată întreg.
Orwyle și-a epuizat posibilitățile.
Ți-a îngrijit piciorul...
dar nu vei mai alerga nicicând.
Mintea...
este tot ce ți-a mai rămas.
Nu mă bucur să spun asta.
Am venit pe lume țipând,
în măruntaiele unuia dintre marile turnuri ale lui Harren.
Aveam plămâni puternici, dar piciorul îmi era atât de strâmb, că...
tata l-a pus pe seama unei vrăji,
acuzând un membru al gospodăriei că a făcut...
farmece răuvoitoare.
Ei bine...
Oamenii te vor compătimi,
fie pe la spate, fie chiar în față.
Și se vor uita lung...
la tine și ale tale...
Sau își vor feri privirea.
Și te vor subestima.
Iar acesta va fi avantajul tău.
Nu. Nu!
Fratele tău ți-a luat locul pe tron. Asta înseamnă că viața ți-e în pericol.
Dar cred că știi asta.
Ajută-mă!
Frate!
Daemon, s-a prăpădit!
Îmi pare rău.
Aveai nevoie de mine.
Acum sunt aici.
Alteță!
Vești triste de la Riverrun, regele meu.
Lordul Grover a pierit.
- Moșneagul. - Întocmai.
Tânărul Oscar Tully este acum lordul păzitor al Ținuturilor Riverane.
Cum și-a găsit sfârșitul lordul Grover?
Fusese suferind, desigur.
Maesterii de la Riverrun l-au îngrijit în fel și chip.
Și tămăduitoarea noastră, Alys Rivers, și-a oferit meșteșugul vestit.
Și-a folosit darul, însă...
nu mai era nimic de făcut.
Priviți!
Ne-a văzut!
Flamurile v-au fost duse de pe corabie în cetate.
Au ajuns la porțile Fortăreței Roșii,
dar au fost întoarse.
Cum speram, i-au prevenit pe uzurpatori
că aveți puteri dincolo de închipuirile lor.
Credeam că vă veți bucura.
Nu cred că pot câștiga acest război.
Cred că sunteți obosită.
Propriul fiu îmi pune la îndoială capacitățile.
Crede că am nevoie de Daemon să-mi stea alături.
Iar Daemon însuși...
A făcut mereu doar ce e în folosul său.
Era exact cum voiam să fiu și eu.
Lipsit de griji... și periculos.
Bărbat.
Iar eu eram ce-și dorea el.
Prețuită de tata, care m-a numit moștenitoarea lui.
Două jumătăți ale unui întreg.
Dar nu și-a găsit nicicând liniștea.
A vrut să mă stăpânească, fără să fie stăpânit.
Și să mă vadă punând stăpânire pe ceea ce a socotit a fi al lui.
Mă tem de ce ar putea face acum.
- Mă tem că s-a întors împotriva mea. - Îi stă în fire să dispară.
Oricum ar fi, l-am pierdut.
Și, odată cu el, pe Caraxes.
Rhaenys și dragonul ei au pierit. Îi am pe Syrax și doi dragoni mici.
Nu o putem înfrunta pe Vhagar.
Și nu am oaste.
Aveți flota Velaryon și pe corăbierii ei luptători.
Nu e de ajuns.
Și, chiar dacă am izbândi cumva,
cum să conduc un regat când fiul meu se îndoiește de mine?
Mă aveți pe mine.
Și îți mulțumesc.
Din suflet.
Tata a fost.
Eram încă o copilă.
Și-a făcut poftele cu mine.
Câteva luni mai târziu,
când a început să se vadă că sămânța sa prinsese rod...
Am aici și o cicatrice.
Nu pot zămisli copii.
M-a lăsat să mor.
Dar am supraviețuit.
Îmi pare nespus de rău.
Mi-am jurat că nu voi mai avea încredere în nimeni.
Legământul acela mi-a prins bine.
Lumea aceasta este rece și nemiloasă
și sunt puțini oameni statornici.
Vă numărați printre aceștia, după părerea mea.
M-ați socotit vrednică, ba chiar un egal.
Pentru asta, vă voi sluji.
Cred că sunteți sortită să fiți regină.
Vă cer iertare, Alteță.
Dragonul Seasmoke a fost văzut zburând deasupra Orașului Mirodeniilor.
Da, mai face asta.
Din câte am auzit, are și un călăreț.
- Cine? - E imposibil de deslușit de la sol.
- Verzii? - Nu știu cine altcineva ar putea fi.
Să convoc consiliul?
Mamă!
Traducerea: Lucia-Elena Popovici