SÁRKÁNYOK HÁZA
Az Aranyfog örömmel lát téged, Lannister uram.
Velem van 500 fegyveresünk, és mind harcra kész.
Én magam ezer lovaggal érkeztem,
és még hétszer annyi íjásszal és lovas katonával.
Mire végzünk a folyóvidéki söpredékkel,
a Vörös ág kiérdemli a nevét.
Készen állunk útnak indulni a parancsodra, nagyuram.
Gondolom, azonnal Harrenhal ellen vonulunk.
Azt akarom, hogy küldess hollót Királyvárba.
Üzend meg öcsémnek, hogy útra kelünk,
amint Aemond herceg csatlakozik hozzánk.
Vhagaron.
És amíg nem jön meg a herceg válasza, nagyuram?
Az embereim kimerültek.
Alig várják, hogy kiélvezzék vendégszereteted.
Oda mert hívatni engem?!
"Mielőbb"!
A Lannister erők nem képesek
eljutni a Fogtól Harrenhalig kíséret nélkül?
Van egy nagy sárkány a Folyóvidéken, felség.
Bátyám serege erős, de dőreség volna...
Én a régensherceg vagyok, nem egy kutya, aminek füttyenthet.
Mondd meg bátyádnak, ha nem masíroz el a seregével Harrenhalig "mielőbb",
Daemon sárkánya lesz a legkisebb gondja!
Okkal vagy ingerült, Aemond, de nekem úgy tűnik...
Számodra is van egy feladatom, Ser Tyland.
Szövetséget kötsz a Triarkátussal.
Elegem van ebből az átkozott blokádból.
Hercegem, nem akarhatsz tárgyalni a Szabad Városokkal.
A hajóik kapitányai veszélyes zsoldosok, alig többek kalózoknál...
Egy kőhajításnyira vannak a Keskeny-tengeren túl.
A Lannister és Hightower hajókra hónapokat kell várni.
A Triarkátus örömmel tartaná újra rettegésben a Tengeri Kígyót.
Hadd gyengítsék meg a blokádját,
míg az igazi szövetségeseink megteszik hosszú útjukat keletre.
Talán úgy tesznek, mintha állnák az alkut, de nem bízhatunk bennük.
Az apád tudta ezt.
És a Greyjoyoknak küldött levelek?
Nem lett semmi eredményük.
A Vörös Kraken kivár. A legjobb lehetőségre vár.
De talán magunkhoz édesgethetjük, ha azon múlik.
Talán felajánlhatnánk az özvegy királyné kezét.
Szó sem lehet róla!
Nagy kár.
Az özvegy királyné bölcsen beszél, felség.
Még ha át is törik a blokádot, jó ötlet idegen fosztogatókat
a vizeinkre hívni, ilyen közel Királyvárhoz?
Azt hiszem, ideje elindulnod Harrenhalba.
Felség, ha Daemon sikerrel jár a Folyóvidéken,
nem győzhetem le a seregemmel.
Sok embert vesztettünk Varjúpihenőnél, mint te is tudod.
Minél tovább várunk, annál több esélyt adunk neki.
Lannister odavonul nyugatról. Kényszerítsétek Daemont
és a folyóvidéki urakat, hogy két fronton harcoljanak.
Őfelsége bölcsen beszél.
Jobb lenne megvárni a Hightower sereget.
- Akkor is időben lennénk. - Arra nincs idő.
Két hét az út Harrenhalba. Lecsapunk, amíg még gyenge.
És te mit teszel?
Odarepülök, amint eljön az ideje.
Örömmel nézek szembe a nagybátyámmal.
Ha nem futamodik meg.
Mindenki egyetért.
Felség.
Anyám!
Egy szóra.
Óvatosan, Aemond! A vakmerőség egy dolog, de az elbizakodottság...
Emlékeztess, miért is vagy a kistanács tagja!
Jól tudod, hogy apádat képviseltem élete utolsó éveiben,
- és Aegon tanácsosa voltam. - Nem is akármilyen.
De atyám meghalt...
Aegon pedig...
Jól szolgáltad a birodalmat...
a szükség idején.
De annak vége. Már nem vagy köteles rá.
Ez nem kötelesség kérdése. Kell egy visszafogott hang...
Ha engem kérdezel, abból bőven van elég.
Téged az ifjúkor féktelensége hajt, és arroganciája.
Egyik sem előnyös egy királynál.
Felmentelek téged a teher alól.
Biztosan örömmel térsz vissza...
a családi teendőkhöz.
Nem álltál már kellően bosszút a gyermekkorodban ért sérelmekért?
A korona hálás a szolgálatodért.
Felség.
Vezesd be!
Ser Steffon Darklyn, felség.
Valami baj van, felség?
Uraim.
Úgy érzem, Ser Steffon, hogy lehetetlen helyzetbe kerültem.
Elvesztettem Rhaenys hercegnőt és a sárkányát,
egy szigeten uralkodom, nincs szárazföldi seregem,
és én magam nem indulhatok csatába, mint azt gyakran hangoztatják,
mert még megölnek vagy elfognak, és velem együtt vész el a győzelem reménye.
Még ott van Daemon, Caraxes
és a folyóvidékiek.
Az még nem bizonyos.
Akárhogy is, úgy kell folytatnom, mintha egyedül lennék.
És már azt is látom, hogy ehhez több sárkánylovas kell.
Egy Vermithornak, egy Ezüstszárnynak, és egy Tengeri Ködnek,
aki tudtommal magányos.
De nincsenek többen a családodban, felség.
A fiaid még kisdedek.
Ott van Rhaena hercegnő.
Igen, ő megpróbálkozott vele.
De az itteni sárkányok nem fogadták el lovasnak.
- Kinek sikerülhetne? - Neked.
Hisz' nemesi származású vagy.
És mindig is azt hallottam, mint tudod, hogy a Darklynokban és a Targaryenekben
folyik némi közös vér.
Utánanéztem a feljegyzésekben, és valóban így van.
A te nagyanyád nagyanyja, Aeriana Targaryen hercegnőnek született.
És elgondolkoztam:
lehetséges lenne?
Maga a gondolat is meglehetősen...
Tiltakoznom kell, felség. A kockázat, ami ezzel a döntéssel járna...
Egyszerű ember vagyok.
A sárkányok viszont istenek.
Felség, megtisztelsz, bár méltatlan vagyok rá.
De ugye érted, milyen veszélyes ez, Ser Steffon?
Nem kényszerítelek, hogy megtedd.
Még sohasem kísérelték meg.
Aki sárkányt akar szerezni, annak a halálra is fel kell készülnie.
Tudom, milyen kockázattal jár, és örömmel elfogadom.
Megfogadtam, hogy a királynőmet szolgálom
a véremmel és minden erőmmel.
Ez az esküm, felség.
Talán az istenek kegyesek lesznek velünk.
Bátyám.
Tényleg ezt mondtad?
"Az egynapos örökös."
Tényleg ezt mondtad?
Nem hiszem el, hogy még mindig dühös vagy emiatt.
A családom éppen most lett hamuvá.
Ott kellett volna lenned velem.
Helyette a saját felemelkedésedet ünnepelted, rajtam nevetve.
A szajháiddal és a talpnyalóiddal kacarásztál!
Nem.
Rajtam kívül senki sem támogat az udvarban.
Mindig is kiálltam melletted.
De bármit is kaptál tőlem, hálátlanul eltékozoltad!
Úgy döntöttem, hogy...
- Ne tedd! - ...új örököst nevezek meg.
Azon nyomban visszatérsz Rovottkőre a feleségedhez.
És nem fogod vitatni a döntésemet.
Ez a királyod parancsa.
Ne!
Nyissátok ki!
Nyissátok ki! Kérlek.
Kérlek.
Kérlek!
Segíthetek valamiben, felség?
Miben mesterkedsz, öreg?
Eltűnődtem, felség, vajon eleget alszol-e?
- Ez az ősi hely... - Te gúnyolódsz rajtam?
- Nem. - Ülj vissza!
Vagy talán te háborgattad szándékosan a nyugalmam?
Nappal barát, éjszaka ellenség?
- Mi végre tenném? - Hogy bevégezzem.
Talán neheztelsz rám azért, hogy itt vagyok.
Talán...
a Hightower söpredék szolgálatában állsz.
Vagy még mindig összejátszol a dongalábú unokaöcséddel?
- Vagy magával Rhaenyrával? - Esküszöm...
hogy nem, felség.
Bármiben is ármánykodsz, Strong...
biztosíthatlak arról...
- hogy királyod éber. - Igen, felség.
És ne figyelj engem!
- El sem akartál búcsúzni? - Valami nincs rendjén velem.
Valaki megmérgezett.
Étellel, borral, vagy a mocsári levegő az oka, vagy...
Fekete Harren szelleme szór rád átkokat a Királymáglya toronyból?
Badarság! Az egész!
A szellemek, az átkok, az átkozott varsafaágy!
- Elegem van! - Á, igen, hisz ez a szokásod, ugye?
Ha valami nem tetszik, elfutsz.
Sárkánykő, a Lépőkövek, Pentos, Harrenhal.
Mikor felkelek, nem tudom, hol jártam.
Léteznek ősibb dolgok ezen a világon nálad, nálam és az élő emlékezetnél.
Te nem a játékos vagy,
csak egy bábu a táblán.
És én is, ami azt illeti.
Nem olyan vagyok, mint te.
Bizonyos tekintetben nem.
Nem látsz tisztán, mert elvakít a haragod.
Rhaenyra soha nem is akarta!
A koronát.
Sosem gondolt rá.
Talán a bátyád éppen emiatt adta neki.
Talán azok, akik vágynak rá, nem alkalmasak viselni.
Ne leckéztess engem!
Viserys sem vágyott rá, ha még emlékszel.
Rászállt a korona, és megtette, amit tudott.
Ez nem elérendő cél, hanem cipelendő teher.
Ha van tanácsod a folyóvidéki urakat illetően, meghallgatom.
Daemon Targaryen segítséget kér?
Tanácsot.
A Tully-ház nem a legnagyobb ház a Folyóvidéken,
nem is a leggazdagabb, viszont a legstabilabb.
A Tullyk bölcsessége századokon át kordában tartotta a többieket.
Mind egy szálig megölnék egymást, ha a hűbéruruk nem lenne.
Az a szenilis vénember nem lesz hasznunkra.
Csakhogy Grover Tully a hűbéruruk.
Nélküle sosem fognak együtt csatába vonulni.
A folyóvidékiek sárból vannak.
Inkább hagyják, hogy elnyelje őket, mintsem engedjenek egymásnak.
Akkor semmit sem tehetek!
Te?
Nem.
Segíts nekem, Alys!
Most ne tegyél semmit!
Három nap múlva megfordul a széljárás.
Harcos, védj meg minket! Harcos, védj meg minket!
Lassan! Nyugalom!
Az istenekre...
Szolgálj!
Tengeri Köd!
Nyugalom, Tengeri Köd! Nyugalom!
Engedelmeskedj!
Ne mutass félelmet!
Szolgálj, Tengeri Köd!
Sikerült.
Szolgálj, Tengeri Köd!
Anyám!
Fel! Fel! Még!
Alyn!
Nagyuram!
Remekül haladtatok. Pár nap múlva vitorlát bonthat a hajó.
Biztos megtámadják a blokádot. Az Oroszlánok vagy a Krakenek.
Az embereid örülhetnek, hogy velük leszel.
Szeretném, ha velem jönnél.
Az elsőtisztemként.
- Hálás vagyok, hogy felajánlod, de... - Sziklaoromnál hajózunk ki.
Bar Emmon nagyúr velünk küldi fedélzetmesterként az unokaöccsét.
Vannak jóval tapasztaltabb embereid.
Fiatalabb voltam nálad, amikor elsőtiszt lettem.
Kitüntetted magad a Lépőköveknél.
A legénység tiszteletét is kivívtad.
Kitűnő választás vagy a feladatra.
Ez most parancs vagy kérés?
Elvárom, hogy szolgálatra jelentkezz holnap reggel.
Ahogy parancsolod, uram!
- Ez nem valami sok. - Vagy ezt kapod, vagy halat.
Ebben az átkozott városban csak hal van.
Egy sört kérnék!
Hozhatok enni is?
Ahhoz nem lenne gyomrom, kislány.
Igen, jól döntöttél, nekem elhiheted.
Gyomorforgató, nem?
Tudni, hogy a várban minden áldott este lakomáznak, míg mi itt nélkülözünk.
Ez nem lehet igaz.
A lányaimat pár nappal ezelőtt elvitték a Vörös Toronyba.
Lakomáztak, és vigadtak a régensherceg tiszteletére.
Ne! Pedig mindig olyan rendesnek tűnt.
Elhiheted, nem egy zsugori alak.
Jól megfizették, és jól is lakatták őket.
Mivel? Ők is halat ettek hallal?
Bárányhúst, drágám.
Húsos pitét, mézes süteményt,
marhát mártással.
És képzeljétek!
Holnap tartanak egy újabb táncos mulatságot.
Ez nem helyes.
Bocsáss meg, jóember!
Hiba volt ilyen szabadon beszélnem.
A királyi család nem tűrné, hogy így fecsegjek a dőzsölésükről.
Még ha igaz is.
Viserys király szerette a lakomákat és a bort,
de nem akkor, amikor a köznép nélkülözött.
Igaz. De ő már nem él.
És a jogos örökösétől megtagadták a trónt.
Hát, kár tűnődni azon, mi lehetett volna.
...ez roppant szerencsétlen fordulat, felség.
Tengeri Köd elmenekült Sárkánykőről, és Ser Steffon vitéz lovag volt.
Igazán sajnálatos, de nem éppen váratlan.
Én magam, ha emlékszel,
azt szorgalmaztam, küldjük Mooton nagyurat Varjúpihenő ellen.
Hagyományosabb megoldás, igaz! Nem olyan hatásvadász.
Nem volt sok katonája,
de még visszafoglalhatjuk...
Talán az én hibám, hogy elfelejtettél félni engem.
Megérte a kockázatot, bárhogy is végződött.
Hogy még több jó ember halt meg?
- Az én hibám volt. - Ser Steffon önként ment oda.
Felelőtlen gondolat volt...
hogy egy ősi valyriai bestia megtűr magán egy Darklynt.
Csak nem ő volt az egyetlen lehetőség!
Nem lehetnek még mások a Hét Királyság nemesei közt?
Ugyan ki akarná megpróbálni, miután Ser Steffon így végezte?
Újra megnézem.
De Darklyn volt a legvalószínűbb.
Van egy jó hírem számodra.
A köznép Királyvárban végre figyel.
Készen álltak meghallani.
A trónbitorlók cserben hagyták őket,
éhesek, és bűnbakot keresnek.
- Ez elég lehet? - Elhelyeztük a gyújtóst.
Ma este meggyújtjuk, és figyeljük, ahogy lángra kap.
Akkor Aemond erővel elfojtja a tüzet.
Csak még jobban lángol majd. Nem pusztíthatja el a saját városát.
- Ők sem győzhetik le. - Talán nem.
De nehezebb háborút vívni messze, hogyha meg kell őrizni a békét otthon.
Lássunk neki a tervnek!
Ha szabad, felség...
Ez illik hozzád.
Ez az utolsó.
- Mi? Nem fogyott el, ugye? - Sajnálom.
Nem maradt semmi sem.
Egész nap várakoztam.
Bármi megteszi. A maradék is.
A sárkányoknak jut birka, mi? De nekünk nem!
Hol a mi húsunk?
Húst akarunk!
Úgy tűnik, felség, hogy a köznép nyugtalanná vált.
És?
Nincsen elég élelem a városban.
A tehetősebbek többet vettek a kelleténél.
Újabb ok arra, hogy Ser Tyland megtörje a blokádot.
De az emberek addig is éheznek, és egyre dühösebbek.
A külső ellent legyőzhetjük karddal,
de a belső ellenség alattomosabb.
Miért ránk irányul a haragjuk?
Rhaenyra rendelte el, hogy lezárják a Garatot,
és ő hagyja őket éhezni.
Tőled várják, hogy gondoskodj róluk.
Ez az uralkodással járó teher.
De nem kell egyedül cipelned.
Eszembe jutott, hogy még nem neveztél ki Segítőt, felség.
Ser Criston szolgálta a bátyádat,
de neked olyan kell, aki az ügyedet érzékkel, megfontoltan segíti.
Bolondnak nézel engem?
Ellenkezőleg, hercegem...
Nincs türelmem az öntelt emberekhez, Larys nagyúr.
A talpnyalókhoz pedig még kevésbé.
De történetesen jól látod.
Kell egy Segítő.
A te felelősséged lesz.
Hercegem, megtiszteltetés. Sosem gondoltam, hogy én...
Nem az, hogy Segítőként szolgálj, te ostoba.
Hogy idehozd.
Küldess Otto Hightowerért!
Nagyatyám talán túl óvatos,
de kétség sem fér hozzá, hogy hűséges a családjához.
Legyen gondod erre.
Felség.
Késtél.
Nos, örömmel jelenthetem, hogy őfelsége, a király
ma reggel végre magához tért, igaz, csak néhány pillanatra.
Azt mondtad, nem sok remény van.
Erősebb, mint azt gondoltam.
Ma reggel már könnyebben lélegzik.
Az isteneknek hála, életben maradhat.
Örömteli hír.
Beszélek a bátyámmal.
Négyszemközt.
Mondd, mire emlékszel?
Semmire.
Kiálltál Meleys ellen.
Bolondság volt.
Nem emlékszem semmire.
Hercegem?
A legjobb kezekben vagy, felség.
Úgy tűnik, a bátyám csak sokára fog felépülni, nagymester.
Tegyél róla, hogy kényelmesen pihenhessen!
És úgy döntöttem, semmit sem nyerhetek a nyűgösséggel.
Nem mindannyian hajthatunk végre nagy tetteket.
Néhányan más módon szolgálunk,
még akkor is, ha mi magunk nem ezt választanánk.
Ne vedd sértésnek!
Egyáltalán nem a te hibád.
Anyát akarom.
Igen.
Hát, tudom, hogy nehéz, de...
Jó hírem van, Rhaena.
Reggio herceg válaszolt a leveledre.
Örömmel nyújt menedéket Rhaenyra fiainak Pentosban.
És a féltestvérüknek.
Azt hittem, örülni fogsz.
Vagy legalább kevésbé leszel morózus.
Gyűlölsz itt lenni.
Félrevezettél, úrnőm.
Miről beszélsz?
Van egy hatalmas sárkány a Völgyben.
Nem sokkal a háború után indult el a szóbeszéd.
Nagyobb területen keresett táplálékot
a mestereim szerint.
Valóban nagy és félelmetes,
de sajnos vad.
Sajnos.
Egy kereskedőkogge, a Vidám Lemondás Pentosba visz titeket.
Kaptok hat embert, hogy megóvjanak az úton.
Tudod, ezzel senkit sem versz át.
Corlys nagyúr kiválasztott, felemelt, és most mellette szolgálhatsz,
te mégis tovább folytatod ezt a színjátékot.
Még félreértenék az embereim.
Micsodát?
Olyan vagy, mint ő.
- Nagyon igyekszel kihozni a sodromból. - Megmentetted az életét, testvérem.
Mi minden a miénk lehetne!
Vagy legalábbis a tiéd.
A vagyon, a szolgák...
- a Hullámtrón. - Egész életünket
a Tengeri Kígyó várának árnyékában töltöttük.
Nem kívánok több időt ott tölteni.
Ezért lekicsinyled ezt a nagy lehetőséget.
Miközben engem...
semmibe vesz,
ahogy eddig is.
A Tengeri Kígyó előbb hagyná, hogy Dagályt elnyelje a tenger,
minthogy a fiainak nevezzen.
Ne várj egész életedben arra, ami sosem következhet be!
Vakmerő próbálkozás volt.
Csodállak érte.
Azt mondták, ma megütötted Bartimos nagyurat
a szolgálók és őrök szeme láttára.
Mindenki erről beszél.
A nyelvét is kivágathattam volna.
És mit mondott neked, hogy ilyesmit érdemel?
Unom, hogy mindig megvédenek, Jace.
Az anyjuk jut rólam az eszükbe, vagy a lányuk.
Királynőnek kell látniuk.
Az uralkodás jelképei nem az ékszerek és a ruhák,
hanem a pajzs és a kard.
Nekem az uralkodóm az anyám.
És nem akarom, hogy másként legyen.
Te vezetsz háborúba minket?
Itt semmiképp sem maradhatok, fel-alá járkálva, várva, hogy eljöjjön a vereség.
- Ne nevettesd ki magad! - Megteszem, amit csak tudok.
Varjúpihenő ellen küldtem Mooton nagyurat,
és újabb hollót küldtem a Völgybe, hogy meggyőzzem...
Felvonultathatjuk a Völgy, Szűztő és minden szövetségesünk erejét,
akkor sem leszünk képesek legyőzni a zöldek seregeit.
Daemonra van szükség. És a sárkányára.
Legalább egyetlen óráig
ne kéne azt hallgatnom, hogy Daemon, Daemon, Daemon!
Felség!
Mysaria úrnő az.
Királynőm, elküldtük az ajándékot.
Miféle ajándékot?
Reméljük, felhős lesz az ég a Feketevíz felett.
Azt mondtad, jobban van.
Őfelsége minden tíz órából kilencet átalszik,
de kinyitotta a szemét, és beszélt, még ha csak röviden is.
A gyógyulása talán hosszú és fájdalmas lesz,
de őszintén bízom benne, hogy őfelsége életben marad.
És akkor mi lesz belőle?
A levelek... amiket atyámnak írtam.
Újabb hollókat küldtem Égikertbe és Óvárosba.
Legutóbb pedig a Síkvidék házainak.
De nem érkezett válasz Ser Ottótól. Egyelőre.
Háború dúl a Síkvidéken is, felség.
A Beesbury-ház fegyvert ragadott a Hightower sereg ellen.
Bosszút akarnak, amiért az uruk... eltávozott.
Sajnálom.
- Húgom! - Gwayne!
Örülök, hogy rád találtam.
Jöttem megáldani az utad.
Hát, köszönetem az anyakirálynénak.
Nem hallottál apánk felől?
Küldettem hollókat Égikertbe és Óvárosba is, de nem jött válasz.
Semmit sem tudok. De én nem is üzentem.
Neked fog levelet írni. Hisz' te vagy a kedvence.
- Különös, hogy még nem jött hír. - Otto Hightower rendkívül leleményes.
Üzenni fog, amint lesz mit üzennie.
Vajon hogy alakult volna az élet, ha téged hoz el az udvarba?
A legidősebb fia vagyok. Óvárosban kellett nevelkednem.
Nyolcéves voltál, és anyátlan. Nehéz lehetett.
Továbblépünk, nem igaz?
Ha nincs más választásunk.
A fiam, Daeron.
Mesélj róla!
Nem ír neked?
Már egyre kevesebbet.
Már tizenhat éves.
A levelek már kevésbé kötik le.
Állhatatos.
Okos.
Éppoly jól bánik a lanttal, mint a karddal.
És lefogadom, hogy számos ifjú hölgy szívét dobogtatja meg.
És kedves.
Az jó.
A kedvesség olyasmi, aminek a testvérei híján vannak.
Jól tetted, hogy odaküldted őt.
Úgy tűnik, hogy a Vörös Torony, bár sok kiváltsággal felruház,
mégsem a legkívánatosabb környezet
egy ifjú felneveléséhez.
Az udvaron múlt, vagy az anyjukon?
Te biztos mindent megtettél.
Most csatlakozom Ser Cristonhoz.
Kívánj szerencsét, húgom!
Imádkozom a Harcoshoz az épségedért.
Ég veled!
Felség.
Ez már nem énekel.
Hát nem különös?
Gyertyát gyújthatnánk.
Aegonért.
És minden elesettért.
Te! Honnan van az étel?
- Rhaenyra hajóiról. - Micsoda?
Az éjszaka közepén értek partot, a királynő küldte.
Ő még most is gondol ránk!
Add azt ide!
- Az enyém! - Ide vele!
Félre az útból!
Felségek! Távoznunk kell most azonnal!
Kísérjétek a királynékat a kocsiba!
Vegyük körbe őket!
Menjünk tovább! Erre, felség!
Ott a halak királynéja!
Menjünk tovább!
Éljen soká Rhaenyra királynő!
- Be a kocsiba! - Éljen soká Rhaenyra királynő!
- Helaena! - Felség!
- Erre, felség! - Királyném!
- Engedd el! - Ne! Ne!
Tegyétek el a kardot!
Vissza!
Védjétek a királynőt!
Tegyétek el a kardot!
- Ne! Ne! - Hátra!
- El innen! - Vissza!
- El innen! - Menj, Helaena! Menj!
Félre az útból! Félre az útból!
Gyerünk!
Felségek, erre! Szálljanak be!
- Rhaenyra királynő! - Rhaenyra királynő!
Éljen soká Rhaenyra királynő!
Gyerünk! Gyerünk!
Elég volt.
Nagyuram, engem...
a nagymester utasított rá.
A király örömmel megissza a főzetet egy óra múlva.
Igaz, hogy elűzi a fájdalmat,
de eltompítja az elmét.
Ne csüggedj, felség, így is legenda lesz belőled.
Túlélted a sárkánytüzet.
De attól félek, sosem leszel egész.
Orwyle tudása ennyire volt csak képes.
Bekötözte a lábadat...
de soha többé nem fogsz futni.
Egyedül...
az elméd maradt neked.
Nem szívesen mondom ezt.
Üvöltve jöttem e világra
Harren egyik nagy tornyának mélyén.
A tüdőm erős volt, de a lábam olyannyira torz, hogy...
az apám boszorkányságnak nevezte.
Megvádolt valakit a háznépből,
hogy ártó varázst mondott el.
Nos...
az emberek szánni fognak...
vagy a hátad mögött, vagy a szemed láttára.
És megbámulnak majd...
téged, azt, ahogy...
Vagy elfordulnak.
És alá fognak becsülni téged.
És ebben rejlik majd az előnyöd.
Ne! Ne!
Most már az öcséd uralkodik helyetted,
ami azt jelenti, hogy az életed veszélyben van.
De szerintem ezt te is tudod.
Segíts!
Bátyám!
Daemon, meghalt!
Sajnálom.
Szükséged volt rám.
Hát itt vagyok.
Itt vagyok.
Felség!
Szomorú hír jött Zúgóból, királyom.
Grover nagyúr meghalt.
- Az öregúr. - Valóban.
Az ifjú Oscar Tully ezzel a Folyóvidék hűbérura lett.
És hogyan halt meg Grover nagyúr?
Beteg volt, mint tudjuk.
Zúgó mesterei már az eszüket vesztették.
Az elismert gyógyítónk, Folyami Alys önként jelentkezett, hogy segítsen.
Mindent megpróbált, de...
már nem volt mit tenni.
Hé! Nézd!
Észrevett minket!
A lobogóidat elvitték a hajókról a városba,
egészen a Vörös Torony kapujáig,
mielőtt elűzték őket.
Így sikeresen tudtára adtuk a trónbitorlóknak,
hogy nagyobb hatalommal bírsz, mint gondolták.
Azt hittem, örülni fogsz neki.
Nem hiszem, hogy megnyerhetem a háborút.
Szerintem fáradt vagy.
A saját fiam is megkérdőjelezi a képességeimet.
Azt hiszi, szükségem van Daemonra.
Daemon pedig...
Mindig azt tette, ami Daemonnak megfelelt.
Épp olyan akartam lenni, mint ő.
Gondtalan, veszélyes.
Férfi.
Ő pedig olyan, amilyen én.
Imádott az apám, és megtett az örökösének.
Kiegészítettük egymást.
De ő sosem lelt békére.
Birtokolni akart, de nem akarta, hogy birtokoljam.
És most, hogy végül próbálom megragadni azt, amit a magáénak hitt...
Félek, hogy mire vetemedhet.
- Félek, hogy talán ellenem fordult. - Inkább vallana rá az, hogy eltűnik.
Akárhogy is, elveszítettem őt.
És vele együtt Caraxest is.
Rhaenys és a sárkánya meghalt, így maradt Syrax és két fiatal fenevad.
Egyedül nem győzhetjük le Vhagart.
És még seregem sincs.
De tiéd a Velaryon-flotta, és az ottani harcosok.
Ez nem elég.
És még ha valahogy győzedelmeskedünk is,
hogy uralkodhatnék, ha a fiam is kételkedik bennem?
Itt vagyok neked én.
Ezért hálás is vagyok.
Őszintén.
Az apám okozta.
Még gyerek voltam,
és örömét lelte bennem.
Több hónapon át,
és miután világossá vált, hogy a magva kisarjadt bennem...
Ott is van egy sebhelyem.
Nem szülhetek gyermeket.
Sorsomra hagyott.
De túléltem.
Nagyon sajnálom.
Megesküdtem, hogy többé nem bízom meg senkiben,
és ez az eskü jól szolgált engem.
Ez a világ rideg és kegyetlen,
és kevesen vannak, akik tényleg rendíthetetlenek.
Te, szerintem, közéjük tartozol.
Méltónak találtál, sőt, egyenlőként tekintesz rám.
És emiatt szolgálni foglak.
Hiszem, hogy királynőnek születtél.
Elnézésedet kérem, felség.
Látták Tengeri Ködöt elrepülni Fűszerváros felett.
Igen, szokása.
De úgy hallottuk, lovasa is volt.
- Kicsoda? - Lentről nem lehetett megmondani.
- A zöldek? - Nem tudom, ki más lehetne.
Összehívjam a tanácsot?
Anyám!
Fordító: Blahut Viktor