Aeron Bracken, den sämste ryttaren av oss, men den förste att bli dubbad.
Det måste vara för min fäktkonst.
- Kan du ens höja det där? - Högt nog för att döda en Blackwood.
Bracken!
- Sätt tillbaka gränsstenarna. - Vi har inte flyttat dem.
Har de flyttat sig själva så att Bracken- kor kan äta sig mätta på Blackwood-gräs?
- Tinget i Riverrun... - Åt helvete med tinget.
Och åt helvete med dig. Det här är vår mark.
Det är huset Brackens mark.
- Barnamördare. - Vad sa du?
Er falska drottning Rhaenyra är en frändedräpare.
Din farbror har alltså ställt sig på Aegons sida?
Då ska jag berätta för dig:
Aegon Targaryen är ingen äkta kung.
Precis som du inte är en äkta riddare.
Ni är bara fega små fittor!
Du skulle bara våga.
Han är den uslaste av skurkar. Han besudlar sin brors grav.
Jag kan inte klandra honom för att ha hållit sin ed.
Och de som skickade honom?
Otto Hightower hade aldrig tillåtit det här.
En mer hetlevrad vilja har segrat, tror jag.
Ynglingarna har slagit bakut och vill straffa och hämnas.
Snart minns de inte ens hur kriget började.
- Det är lätt: De tog min tron. - Det är ett svar.
Eller var det när barnet halshöggs?
Eller när Aemond dödade Luke?
Eller när Luke tog Aemonds öga?
Om ett tag kan det kvitta.
När önskan att döda och bränna tar över och förnuftet ger vika.
Det kan finnas ett annat sätt.
Alicent Hightower.
Senast vi möttes sa Alicent att jag skulle bli en utmärkt drottning.
- Du vet vad som har hänt sedan dess. - Hon sökte upp mig efter din fars död.
Hon vet att kriget är nära och blir makalöst grymt.
Inget krig förargar gudarna så mycket som ett krig mellan fränder.
Och inget krig är lika blodigt som ett krig mellan drakar.
- Jag tror inte att hon önskar det. - Hon har skickat en korp.
- Jag tänker inte läsa. Det hon gjorde... - Männen runt henne ville spilla blod.
Hon tillät det.
Så som du tillät att en liten pojke mördades i sin säng?
Alicent är i King's Landing. Hennes son sitter på min tron.
Det finns inget mer att säga.
Allt väl, lord hand?
Det är bara det att de väntar.
Mylord.
Men jag har nåtts av nyheten att...
God morgon, ers nåd. Mina lorder.
- Ursäkta min sena ankomst. - Viktiga angelägenheter, antar jag.
Ni har utsett nya riddare till Kungsvakten?
- För att ersätta dem vi har förlorat. - Den senaste i onödan, kan man säga.
Ser Arryk fick äran att råda bot på hotet från Rhaenyra men misslyckades.
- För att planen var överilad. - Kanske det.
Vi kan inte gömma oss i våra slott i väntan på kriget.
- Som nu säkert bryter ut. - Som redan har brutit ut.
Huset Bracken har anfallit huset Blackwood som ställt sig på tronpretendentens sida.
- Lord Samwell Blackwood har dräpts. - Bra. Första offret i vårt namn.
Båda sidor led svåra förluster, ers nåd.
Jag är inte säker på att vi kan utropa seger.
Blackwood och Bracken har legat i fejd i sekler. Det var bara en ursäkt för dem.
Det är inget riktigt krig.
Kalla det vad ni vill. Jag kallar det krig.
Och det gör Dragonstone också. Frågan är vad vi ska göra åt saken.
Vi sänder en korp till lord Tully.
Husen är väl hans vasaller? Han måste tygla dem.
Lord Grover Tully är en slapp gammal dåre som inte kan tygla sin kuk i en fitta.
- Om ers nåd ursäktar. - Har lord Jasper några bättre förslag?
Er farbror Ormund har en stor här i Oldtown.
Er bror Daerons drake är snart stridsmogen. Låt dem kuva Flodlandet.
De är månader därifrån. Min bror Jason har en stor armé vid Casterly Rock.
Om några veckor kan han anfalla huset Blackwood.
Borde vi inte ena arméerna och slå till med samlad kraft?
Citadellets stora militärstrateg... Vilken länk i kedjan står för krigskonst?
Rådet måste återupptäcka vad ordning är!
Flodlandet är nyckeln till kriget. Harrenhal är nyckeln till Flodlandet.
Jag rider ut med dem jag kan uppbåda och som jag känner.
Det tar tid att samla många nog för att utmana flodmännen.
Jag hinner få över Kronlandets hus på vår sida.
Vi lägger deras styrkor till våra och vänder västerut-
där jag värvar huset Bracken, kuvar Flodlandet och intar Harrenhal.
Så otåligt att rida ut med så få män. Så stor risk att förintas vid första borg.
- En djärv plan. - Gudarna gynnar de djärva.
De gynnade inte ser Arryk.
- Vad säger ni, min kung? - Tar ni med Aemond och Vhagar?
Vhagar stannar här. För att försvara staden.
Gott. Då drar vi ut i krig.
Jag följer med, med Solfyr. Ni behöver en drake.
- Jag vill inte tilldra mig uppmärksamhet. - Vad gör ni om ni möter Rhaenyras drakar?
- Hon lär vilja hämnas för ser Arryk. - Vi ökar risken om vi sätter in en drake.
Det är därför du måste stanna, broder.
Det är en djärv tanke, men vi får inte förlora dig.
Jag är lika hårdför som vem som helst av dem.
Det sägs att du vände om från skeppet för att slå larm.
- Man trodde först inte på mig. - Du räddade mitt liv.
Vad är en drottnings liv värt nu för tiden?
- Du vill bli belönad. - Jag antar att ni skulle vilja belöna mig.
- Vilket pris skulle du sätta? - En plats vid ert hov.
- Du sa att du ville fly från Westeros. - Och ni frigav mig.
Ni visade nåd när ni hade kunnat avstå.
Jag blir sällan förvånad.
En tjänst mot en gentjänst.
Jag känner till Red Keep och hur tjänstefolket rör sig där.
- Det är värt mer än guld för er nu. - Och vad är mitt värde för dig?
Straffa huset Hightower för vad de har gjort.
Mot mig och mot dem som tjänade mig.
Men framför allt vet jag hur svårt småfolket i King's Landing har det.
De kommer att styras antingen av er eller av troninkräktaren.
Bara en av er har visat barmhärtighet.
Jag hoppas att du inte förväxlar barmhärtighet med vekhet.
Är de alltid så där?
Havsrök, min bortgångne makes drake.
- Han har varit orolig. Vi vet inte varför. - Han kanske känner sig ensam.
Rhaena.
Ers nåd.
Jag har bestämt mig för att sätta Joffrey i säkerhet hos min kusin lady Jeyne Arryn.
Hon har utlovat en armé i utbyte mot en drake.
Aegon och Viserys följer honom tills vi hittar en säkrare plats.
- Tyraxes är nykläckt, och Stormmoln... - Jag vill att du följer med dem.
Oordning råder på Red Keep.
De har skickat en lönnmördare, och deras drakar är nära.
De små måste ännu längre bort. Till Pentos, tror jag.
- Där min mor dog. - Det är säkrare där än i Westeros.
Skriv till prins Reggio. Om han tar emot er, far dit.
Jag beklagar att du får uppdraget.
Jag lider av att skicka bort pojkarna utan att veta när jag får återse dem.
Men du har sett vad som kan hända dem här. Rhaena.
Du måste bli den mor som jag inte kan vara för dem.
Undervisa dem, lär upp dem, skydda dem som en drake skyddar sina ägg.
- Och min syster? - Jag behöver Baela här.
- För att hon har en drake. - Jag kan inte lova dig lycka.
Men jag ber dig att göra denna uppoffring beredvilligt. För allas vår skull.
Ja, ers nåd.
Drake!
Halt!
Fly!
Jag intar Harrenhal.
Uppenbarligen.
Jag, ser Simon Strong, kastellan på Harrenhal-
svär trohet till Rhaenyra av huset Targaryen, den första av sitt namn.
Detta svär jag vid de gamla gudarna och de nya.
Det bjuds på hjort med svartkål och ärtor.
Inga röda vinbär, tyvärr.
Hjortköttet är välhängt. Vore synd att låta det gå till spillo.
Jag har överlevt många slag. Jag vill inte fällas av förgiftade ärtor.
Jag får medge att min kocks ärtor inte är enastående, men förgiftade?
Det är ett lätt sätt att döda en drakryttare på.
Om ni inte har gissat det än, så är ni välkommen här.
Och er herre, Larys Strong?
- Som tjänar vid Aegons falska hov? - Larys Klumpfot är inte min herre.
Han är ett gissel för vår borg och släkt.
Tycker ni inte att det är märkligt att hans far...
...min brorson lord Lyonel omkom i en brand, liksom hans son...
...här på denna fuktiga plats?
Den första branden här sedan Balerion utplånade Svarte Harrens ätt.
Vi får knappt fyr på härden på sommaren.
Här är ingen trogen Larys Strong, min prins.
"Ers nåd".
Förlåt mig, jag...
- Jag antog att som gemål... - En påminnelse om faran med antaganden.
Sannerligen.
Ers nåd.
Vad har fört er till vår del av Flodlandet?
Harrenhal är det största slottet i de Sju kungadömena.
Eller har det undgått er?
Det är, måste också sägas, i visst förfall-
sedan er förfader brände stora delar av det.
Det är just därför vi måste återställa det.
Även om vi hade haft råd, min pr...
...ers nåd, vad vore syftet?
I Flodlandet finns 40 000 svärd - rikets största här som inte valt sida.
Den kan endast förläggas på Harrenhal.
Saken är den att många av svärden har valt sida och ligger i krig.
Husen Bracken och Blackwood har länge avskytt varandra.
- Varför? - Tja...
Svaret på det är bortglömt.
Synd föder synd, som föder synd.
Kalla hit överlorden så att jag själv kan förmå dem att ansluta sig.
Det är lord Grover Tully, men han är skröplig. Det sägs att han inte kan tala.
Eller hålla tarmen stängd.
Om ni ursäktar bilden. Hans grepp om vasallerna är svagt.
- De gör som de vill. - Jag ska tala med honom ändå.
Folk ska lyda sin länsherre, vilket skick han än befinner sig i.
Kanske kan närvaron av kronan och en drake-
få folk i trakten att tänka klarare.
Får jag fråga, ers nåd...
Om ni lyckas, eller när ni lyckats, vad händer då?
Då tågar vi mot King's Landing och tar tronen.
Tronen?
Det är en stor stol gjord av svärd.
Fanbärare längst fram!
Hästarna längst bak!
Överbefälhavare, hären är uppställd och redo att marschera.
Jag är glad att vi träffas, om än kort. - Ser Criston?
Låt mig föreställa min bror, ser Gwayne Hightower.
- Han kom i går kväll från Oldtown. - Ser Criston.
Eller bör jag säga "lord hand"?
Ser Gwayne, välkommen till King's Landing.
Så spännande att komma till hovet efter tre långa månaders färd-
och finna att min far som troget har tjänat tre kungar-
har avskedats som kungens hand.
Och ersatts av en man med så anspråkslöst ursprung.
Vilket svindlande avancemang gudarna har skänkt er.
Ser Gwayne har ställt upp på att följa er i fält.
- Vi har full styrka, ers nåd. - Nu är den ännu större.
Det blir en ansträngande marsch.
Ingen är gladare än jag att få dra ut i krig med en dornier.
Min syster.
Må de Sju vägleda er, gode riddare, och inte leda er in i dödens skugga.
Jag vill tacka ers nåd för bönerna.
Och be om hennes godkännande...
...att överbefälhavaren får dra ut i strid med hennes välsignelse - i sitt hjärta.
Ers nåd.
Fortfarande inget i sikte.
Varken människor, hästar eller skepp.
- Eller drakar. - Bra.
Då måste vi gripa tillfället innan fienden gör det. De har trängt igenom våra murar-
och Flodlandet står i brand efter slaget vid brinnande kvarnen.
Hur går det för prins Daemon och vår armé?
Vi har inget hört från prins Daemon.
- Då måste vi utnyttja det övertag vi har. - Och vilket är det?
Drakarna. Skicka ut allihop. Tvinga över de grönas fästen på vår sida.
- Bränn dem som gör motstånd. - Nej.
Att låta drakar strida mot drakar är att be om att förintas.
Fruktan i sig själv är ett vapen. De gröna kommer att göra samma bedömning.
Ett svärd är inget värt i sin skida.
Vi ska säkra segern med soldater, inte med endast drakar.
Det förstår de gröna. Dalen och Norden kommer att skicka manskap.
Vi måste ge Daemon tid.
Ers nåd, ni har själv upplevt hur sårbar ni är.
Prins Daemon är utomlands och Aegons fraktioner är rasande över hans sons död.
Ni har aldrig varit mer utsatt!
Det kanske är dags för er att gömma er på en säker plats-
medan vi stannar här för att avleda fienden.
- Och leda kriget i min frånvaro? - Som en försiktighetsåtgärd.
Det vore förräderi.
Tur att ni inte gick längre.
Rådet ska minnas att deras drottning bär Jaehaerys Medlarens krona.
En förståndig regent, den visaste Targaryen-kungen-
vars styre varade längre än någon annans.
Till och med längre än Aegon Erövrarens.
Hur går det för de velande på Dragonstone?
Rhaenyras råd är nyckfullt. Hon har det inte lätt.
Jag hoppas att hon får bukt med det, men hon behöver dig nog snart.
Brödet är fortfarande varmt.
Jag har sett till att det finns köttsoppa också.
Jag är inte invalid längre.
Jag tog farväl av Rhaena innan jag återvände.
Jag önskar henne lycka till.
Jag skulle hellre utkämpa hundra slag än gå i exil med jollrande småbarn.
Ett av barnen är din arvinge.
Joffrey... En sexårig pojke utan kunskaper om sjön.
Men på något vis...
Det skulle varken misshaga Rhaenyra eller gudarna om Rhaena fick ärva Driftmark.
Rhaena, lord av Tidvattnet?
Flickan vet inget om fartyg, eller ens drakar.
Det är Rhaena eller Joffrey.
Snart är båda långt från knarrande skepp och rytande hav.
Då måste vi hoppas på att det klarnar med tiden.
Och om tiden är knapp?
Vi är i krig, Corlys.
- Om något skulle drabba dig... - Då är jag lyckligtvis en skicklig sjöman.
- Jag har mycket att göra. - Corlys...
Jag kan inte avvara en stridsdrake, men jag skickar med det jag kan.
Stormmoln och Tyraxes är små, men de kommer att växa.
Påminn lady Jeyne om hennes löfte och inskärp hur akut vårt behov är.
Trygg resa, min syster.
Jag kommer nog att vara trygg.
Långt från alla faror, med bara småttingar att vakta.
Det är ett viktigt uppdrag, och du kan skatta dig lycklig som är utom fara.
- Dalta inte med mig, Baela. - Det var inte en förolämpning.
Vi gör båda två det vi kan. Här tror jag att det finns viss tröst.
Tyraxes och Stormmoln är unga och sårbara. Äggen är ännu mer ömtåliga.
Men om endast ruiner blir kvar här...
...då bär du på vårt framtidshopp.
- Ers nåd. - Mamma.
Ja!
Min drottning.
Jag känner sorg över Jaehaerys.
Men jag borde väl inte det.
Människor dör hela tiden, särskilt småbarn.
De är så små och tas så lätt ifrån oss.
- Sorgen är en del av moderskapet. - Det finns inget att vinna på den.
Det hemska begravningståget när småfolket stirrade...
De tyckte säkerligen att jag inte hade mer rätt att sörja än de.
De förlorar fler barn än frälsekvinnor.
Främlingen tar oss alla, drottning som ofrälse.
Du har samma rätt att sörja som alla andra.
Och du?
Jag älskade Jaehaerys, men jag har oroats mer för dig och det du har fått utstå.
- Helaena, jag... - Jag förlåter dig.
Vad?
Jag sa att jag förlåter dig.
Den passar er, ers nåd.
Valyriskt stål. Värt mer än ett slott.
En syn som sätter känslor i svallning. Aegon Erövraren pånyttfödd!
- Få det gjort, bara. - Genast, ers nåd.
- Vad är ert ärende? - Det sägs att kungen ska flyga ut i krig.
Vad angår det er?
Det skulle nog gagna oss alla om vi inte lät vår kung slaktas av fienden-
så att hans kroppsdelar spreds åt djuren och hans slott föll i ruiner, inte sant?
Vilken utsökt rustning.
Jag har fått Erövrarens namn och krona och bör bära hans rustning i strid.
Jag ska flyga och möta ser Criston.
Ett litet spörsmål innan ni ger er av, ers nåd.
Det går olika rykten på stadens gator.
Ett är att ers nåd skickar ut sina styrkor i strid-
och är modig och förståndig nog att flyga ut med dem.
Ett annat är att ers nåd överlistats av sina rådgivare-
och övertalats att flyga ut i krig med ser Criston-
så att drottning Alicent kan regera i hans frånvaro-
med prins Aemond vid sin sida.
Befängt, så klart.
- Vem sprider sådana lögner? - Det spelar ringa roll.
Sagor lever sina egna liv, som ogräs.
- Om de inte ansas. - Ansa dem, då.
Lord Larys.
Min far brukade säga att han inte behövde en spionmästare.
Jag tycker mig däremot behöva en.
Jag drar gärna nytta av era förmågor.
Det vore en ära, ers nåd.
Ska vi följa er till Drakhålan, ers nåd?
- Jag kanske flyger en annan dag. - Det verkar klokt, vid närmare eftertanke.
Ni kan följa med oss ut. Ser Martyns nye väpnare vill hitta någon att lägra.
- Han har aldrig knullat en kvinna. - Ni har ju avgett ett kyskhetslöfte.
Självfallet, ers nåd.
Ja, ers nåd.
- Där är han! - Nej, gå inte. Jag kom precis.
Inte ska du vara här. Jag säger inte till henne.
- Där har vi honom. - Hur kom du ner?
Ulf! Hit med dig.
Det var hennes syster. Det hade ingen berättat för mig!
Hallå. - Du ska få ditt skålpund kött.
Sätt dig. Jag har berättat för den här typen om dig.
Det har varit en lång dag. Jag vet inte om jag orkar berätta.
Men det är klart, en fuktad strupe hörs bättre.
Kom och ge oss ett krus.
En för kruset och en för dig. Duktig flicka.
En del är så trista.
- En till dorniern. - Är du från Dornien?
Den del av Westeros som mitt hus aldrig erövrade.
Med det sägs att till och med Dornien sörjde min farfars död.
Vem var din farfar?
- De kallar honom Medlaren. - Kung Jaehaerys?
- Tusen ursäkter. Fortsätt. - Jag borde inte berätta det här.
- Det kan kosta mig huvudet. - Menar du att du är en Targaryen?
Jag är son till tappre Baelon.
Oäkta bror till prins Daemon och salig kung Viserys.
Farbror till den enda sanna drottningen, Rhaenyra Targaryen.
Drakens blod flyter i dessa ådror, och ja, det kunde jag mista huvudet för.
En drakens avkomma får skydda sig själv när inga vitmantlade vakter gör det.
Du är varken lik kung Viserys eller prins Daemon.
- Hur vet du hur de ser ut? - Nog talar han sanning. Det ser man.
- På håret. - Jag är ju deras halvbror, era fanskap!
Vet ni en annan som inte har silverhår?
Järntronens rättmätige arvinge, min brors dotterson prins Jacaerys Velaryon.
Här kommer en annan släkting.
- Leve kungen! - Leve kungen!
Drycker laget runt. Kronan bjuder!
Kronan bjuder!
Sätt er.
- Sitt! - Drick ditt vin, pojke.
- Unge väpnare! - Det är din kväll.
Har jag berättat att jag var här som pojke?
Det är lite trist, men det duger för ett ligg.
Jag vet någon som kan lära upp dig.
Nej. Hon är värd sitt pris tre gånger om.
Gudars mildhet!
Hon heter... Silvi eller Selsi eller något sådant.
Aemond den vilde!
Du har kommit så långt och ligger ändå med din allra första!
Så otroligt rart.
Har du knullat henne som en hund?
Ni ser. Jag överdrev inte.
Så skicklig är hon att min bror inte vill prova någon annan.
Men synd för er väpnare. Som ni ser är hon mycket upptagen.
Er väpnare kan få henne.
Hora som hora.
Ser Gwayne! Halt!
Ser Gwayne, kompaniet har redan slagit läger.
På den kalla, hårda backen. Det är därför vi är på väg mot Tjuren.
Ett värdshus med utmärkt rykte, vid Rosbyvägen, bara tre kilometer bort.
Vi är på väg mot det första anfallet i hans nåds namn.
Min systerson skulle inte förneka mig en bekväm natt.
Om det lugnar dig, Cole, strålar vi samman med din armé i gryningen.
Eller om deras vin är gott, kanske lite efter gryningen.
- Här syns vi. - Vad?
Cole?
Mot skogsbrynet!
Det gjorde ni bra, ser Criston.
- Jag står i skuld till er. - De vet att vi är i fält och jagar oss.
Vi måste förflytta oss under träden och i nattens mörker.
Och inga jävla värdshus.
Ser Criston Cole. Med ett halvdussin riddare, det är jag säker på.
- Kanske spanare för en större armé. - Korparna bekräftar det, ers nåd.
Lord Farring rapporterar om en större styrka som rör sig nordost mot Rosby.
Kunde du se att det var Cole från den höjden?
Jag flög inte särskilt högt, ers nåd.
Ni sa åt mig att inte anfalla så jag gjorde inte det, direkt.
Ers nåd, vi berömmer lady Baela för hennes skarpa syn.
- Men vi kan inte dröja. Vi måste agera. - Jag måste instämma, ers nåd.
Och anhålla om att återvända och befästa Rook's Rest.
Ingen fara, lord Simon. De kommer att röra sig mot Harrenhal.
- Det är prins Daemon som borde oroa sig. - Han har Caraxes.
Cole utökar sina styrkor och kan sätta in en egen drake.
Det är därför ni måste agera nu, ers nåd.
Släpp lös drakarna. Hitta Cole och bränn honom.
Jag har hört era argument-
och kommer att beakta dem.
Du kommer och går hela tiden.
Och jag måste städa upp efteråt.
Du kommer att dö här.
...men aldrig på slottet.
Min yngste bror Emond stod vakt med soldaterna när han var tre år.
- Far skickade honom till Citadellet. - Tack, Elinda.
Ers nåd.
Vad vet du om Alicent Hightowers vanor?
Skulle ni ta henne som gisslan eller döda henne på stället?
Jag skulle tala med henne.
Att döda henne skulle vara enklare.
Det är min plikt att undvika krig, om möjligheten finns.
Jag har skäl att tro att hon är av samma åsikt.
Hon har skickat en korp och uttryckt samvetskval.
Ni kan skicka henne ett meddelande i hemlighet.
Hon skulle inte gå med på det. Hon skulle tro att det var en krigslist.
Som jag själv skulle ha trott. Jag måste träffa henne öga mot öga.
Hon är änkedrottning. Hon går ingenstans obevakad.
Såvida inte...
- Det vore vanskligt. - Berätta.
Det ligger många fiskebåtar i bukten. Staden är beroende av dem.
- Daemon kunde resa med dem obehindrat. - Men om jag blir igenkänd...
De flesta bryr sig inte om en kvinna som inte är klädd som en drottning-
och inte pryder sig för mäns blickar.
Så jag ska ta mig till Red Keep och bara ringa i klockan?
Eller klättra upp för muren och in genom hennes fönster?
Det finns en plats som Alicent går till utanför slottsmurarna...
...där ni kan hitta henne ensam.
Vänta där! Öppna säckarna.
Sök igenom vagnarna.
Ge mig svärdet.
- Nej. - Vad...?
- Jag behöver tala med dig.
Och om jag skriker?
Då hittar riddarna mig, och fängslar eller dödar mig.
Men först skulle jag hinna döda dig.
Och sedan?
Det blev en dålig början.
Du och jag tittade på tornerspelet tillsammans dagen då min bror föddes.
Vi visste redan då att män fostrade till kamp är ivriga att strida-
och söka blodspillan och ära.
Men du...
Jag vet att du inte hyser det begäret.
Rhaenys har talat med mig.
Hon sa att hon såg en önskan hos dig att undvika det värsta utfallet.
Så du har kommit för att kapitulera?
Jag har kommit för att se om vi kan hitta en väg till fred.
Mina drakar är oroliga. De vädrar strid.
- Men om vi kan ingå en överenskommelse... - Omöjligt.
Du har ingen armé. Dina allierade överger dig när de hör om din ondska.
Dina händer är blodiga efter ett brott så otänkbart...
Jag har ingen skuld i det som skedde. Du kan tro vad du vill.
Jag är också mor, och ni mördade min son.
- Det förkastar jag av hela mitt hjärta. - Så klart.
Och att ni bestal mig på mitt rättmätiga arv?
Har du sjunkit så lågt att du låter tusentals dö för att din tanklöse son...
Din far ändrade sig.
Du säger det, och din far har förkunnat det för riket.
Jag träffade kungen den kvällen.
Bara timmar innan jag lämnade honom försäkrade han min rätt till tronen.
En rätt som han hävdade orubbligt varje dag efter att min mor dog.
- Men du påstår att han ändrade sig. - Det gör jag.
- Du ljuger. - Nej, Rhaenyra.
Min far älskade mig, Alicent, och jag tror att han älskade dig också.
Förrådde du honom i sista stund?
När smidde du din plan? Var du så äregirig...
Han ändrade sig, Rhaenyra! Han ändrade sig.
Det svär jag på minnet av min mor.
Jag har varit omild, men aldrig osann.
Jag förklarade inför alla i salen att du skulle bli en förträfflig drottning.
Tror du att jag är förmögen till så utstuderad falskhet?
Vad sa han på slutet?
Nämnde han mitt namn?
Han var trött.
Han var ibland svår att förstå.
Men han sa Aegons namn.
Han sa att han var den utlovade prinsen som ska ena riket.
- Vad? - Jag strävar också efter fred, men...
Använde min far de orden? "Den utlovade prinsen"?
- Gjorde han det? - Ja, det gjorde han.
Talade han med dig om sången om is och eld?
Det är en saga som han en gång berättade.
Om Aegon Erövraren.
Erövraren?
- Gå innan du blir upptäckt. - Det var ett misstag.
- Det var inget misstag. - Snälla.
Du kan förhindra det här, Alicent.
Ett fruktansvärt krig väntar. En seger kan bli så blodig att den blir en förlust.
- Låt inte stoltheten förblinda dig för... - Det var inget misstag.
Min far är inte kvar vid hovet.
Cole är på väg ut i fält, och Aemond...
Du vet vad Aemond är.
- Det är för sent, Rhaenyra. - Alicent...
Översättning: Erik Swahn