Buvo skanu.
Ne. Rimtai.
Tik sakau, ne visi sustotų padėti benamiui šuniui, Nevili.
- Manau, tai puiku. - O Dieve.
- Done, maistas buvo fantastiškas. - Taip. Koks puikus vakaras
Dar kartą ačiū, bičiuliai.
Gal rytoj galėtume pažvejoti?
Norėčiau. Kertu, kad esi puikus žvejys.
Ir ko tik tu nesugebi, Nevili? Aš teisus?
Done, nejuokauju. Jis – tikras lobis.
- Gerai, metas eiti. - Puikumėlis.
- Eime. - Viso, bičiuliai. Dar kartą ačiū.
Labos nakties.
Ačiū, kad gražiai priėmei mano draugus.
Buvo lengva. Tavo draugai man patinka.
Neviliui jie irgi patiko.
Tačiau būti vienam su Done patiko dar labiau.
Taip, teisingai.
Stebuklai prasidėjo.
Atsiprašau, bet nujaučiau, kad taip nutiks,
ir taip fantastiškai šįvakar padirbėjau.
Turėjau pamatyti darbo vaisius.
Didžiuojuosi jumis abiem, girdit? Šįkart iš tikrųjų išeisiu.
Noriu, kad tai padarytumėt, bet elkitės gražiai.
Tiesiog nieko negalvokit.
Ir žiūrėkit į akis arba ne. Pažaiskit su variantais. Pasismaginkit.
Žinai, nesuprantu, kodėl ji taip delsė.
- Tas bičas – gražuolis. - Taip, angelo veidas.
Kodėl tai galiausiai įvyko?
Nes tu to neprašei.
Niekad to neprašiau.
Garsiai gal ir ne.
Sveiki, ponia Martin.
Galėčiau su ja pasikalbėti?
Jaja.
Ji čia.
Greisei ponia Martin niekad per daug nepatiko.
Kadangi namuose nebuvo nė vienos sumautos vynuogės,
Drigsas galvojo lygiai taip pat.
Kaip mane radai?
Turi keturias drauges, vienintelės iš jų kieme stovi vežimėlis.
Ryte tą daiktą grąžinsiu, nebent padarytum tai už mane.
Negaliu.
Dingstu iš čia.
Važiuoju į oro uostą.
Jei reikės, ten ir nakvosiu,
bet išskrisiu pirmu rytiniu reisu.
Nebūk tokia užsispyrusi ir skrisk su manimi.
Dabar turiu apvalią sumą ir galiu pasirūpinti mumis abiem.
Paskutinė proga, Jaja.
Čiupk krepšį ir keliaujam.
Mieloji.
Ši sala neleis tau išvykti.
Prakeiksmas, kurį užtraukei dėl jaunojo Nevilio,
audra, kuri visus subūrė į krūvą, ji artėja.
Tikėjausi, kad man pavyks sugrąžinti tave į tavo kelią.
Bet, turbūt, aš nesu pakankamai stipri.
Bet meldžiuosi, kad rastum ką nors, ko klausytum.
Nebeklausysiu daugiau nieko, tik savęs.
Tu tokia pat užsispyrusi, kaip ir aš.
Ir kas dėl to kaltas?
Stipriai mane apkabink, nes mes atsisveikinam.
Gal, bet labai tikiuosi, kad ne.
Neverk.
Atsiųsiu tau atvirutę.
Sunku patikėti, kad artėja audra.
Argi ne gražu? Neįtikėtina, ką?
Taip.
Aš labai laimingas,
iš dalies dėl to, kad pasodinsime Niką su Yva,
bet iš dalies dėl draugijos.
- Sutinki? - Turbūt.
„Turbūt“?
Roza, ar tau sunku pripažinti, kad esi laiminga?
Iš tiesų tai nėra silpnybės požymis.
Šiaip jau, atvirkščiai.
Esi mačiusi liūtą, išsitiesusį ant žolės po sočių vaišių?
Jis sotus. Laimingas. Išpampęs. Jam nusispjauti, kas žino.
Jei pasakysi liūtui, kad jis silpnas,
tik perspėk mane prieš iškrėsdama tokį pokštą,
kad spėčiau grįžti į džipą.
Aš rimtai. Liūtai labai asmeniškai reaguoja į prasivardžiavimą.
Jie nesupranta, ką sakai, bet, vaikeli, jie reaguoja į toną.
Tu daug žinai apie liūtus.
Nes aš esu liūtas.
Klausyk, žinau, kad nusvilai
su tuo tipu simfonijoje, kuriam reikėjo į tuliką,
bet turi truputį atsipalaiduoti.
- Aš rimtai. Opą įsitaisysi. - Gerai.
Pastaruoju metu galvoju, kas tai, žinai, bebūtų,
- tai, ką mes darome... - Taip.
...gal tai galėtų būti tikra?
Šaunuolė.
Geras jausmas, tiesa?
Deja, mano galvoje visai kitos mintys.
Ne, bet gražu, kad...
- Nebūk toks šiknius. - Klausyk, tik sakau, šiaip ar taip,
tau tai labai svarbus žingsnis.
Matai? Jis pritaria. Ačiū, pone.
Man tik reikia išsinešdinti iš Majamio.
Žinai, pradėti iš naujo.
- Floridos salose visai gera. - Taip, Floridos salose gera.
Žinai, bet neturiu, kur apsistoti.
Tai ne mano bėda.
Bet tik užsiminsiu, nes esi mano draugė.
Atsimink, kas nutinka moterims, kurios mane įsimyli.
Kartais jos net atsiduria kalėjime.
Iš proto galima išeiti.
Tomasai!
Jo vardas buvo Tomas, bet jis nusprendė jos nepataisyti.
Labai šviesu.
Gal galėtum perkelti tą skėtį čia?
Aš bandžiau, bet jis labai sunkus.
Tomas negalėjo to žinoti, bet sutikęs atlikti šią nedidelę paslaugą,
jis pradėjo įvykių grandinę,
kuri galiausiai baigsis jo santuokos žlugimu.
Koks tu geras.
Pasikalbėsim vėliau.
- O šūdas. - Kas yra?
Jie nori šiandien skristi į Majamį ir pasiimti pinigus prieš audrą,
be to, nori, kad skrisčiau kartu.
- Gerai. Nesinervuok. - Truputį nervinuosi.
Ne, jaučiu, kad nerviniesi, todėl taip ir sakau.
Bet iš tikrųjų tai gera naujiena, girdi?
Tai tik skrydis lėktuvu.
Vos tik nusileisi ant žemės,
sugužės federalai ir viską perims, girdi?
Taip.
Jauti šitą energiją? Jaučiu, kad turėtume pasibučiuoti.
- Gerai. - Gerai?
Taip ir padarykim.
NAŠELINA SVEIN
Jaja tikėjosi rasti paguodą,
todėl aplankė vienintelį žmogų, kurio, kaip žinojo, Greisė būtų klausiusi.
Norėčiau, kad dar būtum čia, Našelina.
Greisei labai praverstų tavo pagalba.
Drigsai?
Štai kur tu.
Labas.
Anksčiau jis buvo Nevilio beždžionė.
Nevilis jo ilgisi?
Ilgisi, nors ir nesako.
Jei jis sau tą pripažintu, kertu, kad Drigsas pas jį grįžtų.
Išalkęs, mažyli?
Suraskim tau vynuogių.
Tas medis ana ten pyksta.
Taip, tiesa.
Šioje saloje vyksta daugybė dalykų,
kuriais senasis medis nesidžiaugia.
- Kuo tu vardu? - Lulu.
Dažnai jauti tokius dalykus?
Nes tavyje yra magijos.
Dauguma žmonių netiki magija.
Jie tiki.
Tik kitaip ją vadina.
Vieni vadina ją religija.
Kiti įžvelgia magiją vandenyje,
medžiuose, visų gyvų padarų energijoje.
Ir visa tai – tikra.
Vieną dieną...
Galiu tave išmokyti.
Pasakyk savo draugui Neviliui, kad ir Drigsas jo pasiilgo.
Tikrai?
Taip, bet jis irgi negali to pripažinti.
Jie abu labai užsispyrę.
Viso, Lulu.
Taigi, šiąnakt audra pasieks Bahamas,
bet Pietų Floridoje iki savaitės vidurio bus ramu.
Iki to laiko Uraganas Mel praneš jums naujienas apie Uraganą Mel.
Norėčiau susipažinti su tavo seserimi.
Tikrovėje ji visai kitokia.
Bet smagi ir šmaikšti kitaip, nei matai čia.
Pasakysiu jai, kad taip sakei.
Šito pasigailėsiu, Nevai.
Šūdas. Po pusvalandžio turiu būti pas juos ir keliausime.
Apsiausiu batus ir tave pavešiu.
- Gerai. - Puiku.
Noriu, kad jį paimtum.
Jis senas, bet Nevilis sako, kad dar veikia, o jis nemeluotų.
Ne, ačiū.
Regis, sakei, kad esi kartą ar du iššovusi.
- Esu. Tik nenoriu... - Gerai.
Tik parodyk, kaip jį laikai.
Nagi. Dėl manęs, tik sekundėlę.
- Taip, gerai. Gan gerai. - Matai?
Tik nedėk piršto ant nuleistuko, kol nebūsi pasirengusi šauti.
Tikrame gyvenime, jei išsigąsi, pykšt ir nušausi šunį.
Visai nesmagu, net jei jis benamis.
Bet jei nukelsi nuo nuleistuko šitaip, jei...
Taip, supratau. Ačiū.
- Gerai. Tu įsitikinusi? - Aš jo nenoriu.
Nevilis labai norėjo, kad jį paimtum, žinai, dėl visa ko.
Aš taip nesakiau. Tu liepei jį pasiskolinti dėl Rozos.
Rimtai? Po visko, ką padariau dėl tavęs ir Donės?
Vėliau pravesiu paskaitą „Kaip nepakišti draugo“.
Gal galėtum joje sudalyvauti?
Man atrodo žavu, kad dėl manęs nerimauji.
Pasiruošusi?
Taip, pasiruošusi važiuoti.
Gerai.
Ačiū už viską. Sėkmės per audrą.
Gerai. Netrukus pasimatysim, gerai?
Gerai.
Klausyk, nori žinoti, kas šiuo atveju sunkiausia?
Faktas, kad negali kontroliuoti kiekvienos situacijos?
Panašiai. Bet iš tikrųjų tai, kad skrisi privačiu lėktuvu.
O aš net negaliu išskristi
- iš šitos sumautos vietos. - Gerai.
- Gerai, bus padaryta. - Taip.
Aš su tavim nekalbu.
Išgyvensiu.
Tikrai manai, kad Endrius ir ta Roza tinka vienas kitam?
Taip. Atrodo, kad jie – gera pora.
Ji jam tinka labiau nei aš?
Sunku pasakyti.
Žinai, viena vertus, ji atrodo labai protinga ir nepriklausoma.
O tu, antra vertus, esi federaliniame kalėjime.
Klausyk, aš iš dalies žaviuosi, kad radai būdą prisiimti atsakomybę.
Ačiū, agente Rasel.
Vis dėlto aštuoneri metai – šiek tiek perspausta.
Turiu galvoje, pora mėnesių, šešios savaitės būtų daug suprantamiau.
Galėsi tai perduoti?
Ne.
- Prižiūrėtojau! - Taip.
- Ponia. - Ačiū.
Duosiu dešimt žalių, jei atspėsit, kas nutiko po to.
Gerai.
Tomasai, kokia graži mašina.
- Tėvelis padovanojo. - Tikrai?
Man patinka.
Ir štai taip
Bonė grįžo į gyvenimą, kuriame nuolat bėgo nuo audrų.
Salose
artėjantį uraganą pajunti gerokai anksčiau, nei jį pamatai.
Greisė negalėjo įsėsti į pirmus du to ryto reisus,
bet įsiprašiusi į trečiąjį
ji pagaliau galėjo pailsėti.
NIKOLSO ORO UOSTAS
Sapne ji buvo aukštai debesyse ir skriejo tolyn nuo Andro.
Ponia.
Jėzau, ponia!
Viešpatie, kam tas peilis?
Nepažįstamiems vyrams, kurie mane liečia.
Negalite čia pasilikti. Turite išeiti.
Aš laukiu skrydžio.
Šiandien skrydžių nebėra. Visi atšaukti.
Artėja audra.
Ji tarsi girdėjo vėjo atneštą Jajos balsą.
Ši sala neleis tau išvykti.
- Taip. - Gerai.
- Ačiū už pagalbą. - Nėra už ką.
Žinai, aš tvirtai tikiu, kad reikia save apdovanoti,
kai padarai ką nors gero kitam.
Kaip turėtume apsidovanoti?
Duok man sekundėlę.
Pažiūrėkim.
ROZA VISKAS GERAI?
Tarsi žinutė iš dievų.
TAIP. EIK PAŽVEJOTI AR KĄ.
- Į sveikatą! - Į sveikatą!
Į sveikatą, Tili.
Žiauriai myliu šunis.
Kraustausi iš proto dėl šito šuns.
Rimtai, norėčiau, kad būtų įmanoma
įdėti Tili smegenis į mano vyro galvą,
nes ji tik nori paskandinti mane meilėje
ir visą išlaižyti.
Turbūt reiktų judėti, jei norim aplenkti audrą.
Jau tuoj pat.
Taigi, papasakok daugiau apie save.
Ar tavo gyvenime yra vaikinas?
Šiaip jau, taip, yra.
Štai taip.
Kuo jis vardu?
Džordanas Flytersonas.
Taip. Jis pardavinėja tokius dalykus, kuriuos prisuki prie kriauklės,
ir tada saugu plauti indus vandenyno vandeniu.
Kietas darbas.
Pažiūrėk į tuos debesis.
Ar mes išvis išskrisime?
Kaip jis atrodo?
Jis gražus? Lažinuosi, kad labai gražus.
Tavo buferių galima pavydėti.
Manai, Džordanas supyks?
Supyks?
Dėl ko?
Dėl to, kad leidi laiką su siaubingu šikniumi.
Žinai, ką? Manau, metas eiti.
Mieloji.
Manau, abi žinome, kad tu niekur neisi.
Ir užsikrušk.
- Tu užsikrušk. - Egi!
Šūdas.
Nevai, bus smagu.
Visada geriausia žvejoti prieš audrą.
Teisingai. Tik paimsiu kelis sumuštinius į laivą.
Prašyčiau du keptus ešerius ir dvi kavas.
Kava su žuvimi.
Vienas iš mano mėgstamiausių derinių.
Aš ją pažįstu.
Aš irgi.
Paslaptinga ponia.
Kaip laikaisi?
Judu draugai?
Nauji draugai.
Bet, taip, kartais jie ne prastesni už senuosius.
Žinai, su senais draugais visada būna:
„Labas, Bobai. Kaip tavo kelis, dar skauda?“
arba „Labas, Bobai. Kaip tavo žmona? Vis dar rakštis subinėj?“, arba...
Bobo gyvenimas atrodo liūdnas.
Dėl Bobo nesijaudinčiau. Jis turi krūvą pinigų.
Bet su naujais draugais gali pradėti nuo nulio.
Gali būti tokia savęs versija, kuri net neegzistuoja.
Pasakysiu pavyzdį.
Mano draugas Nevilis galvoja, kad mėgstu filmus apie superdidvyrius.
- Nemėgsti? - Ne.
Net ir „Žmogaus voro“?
- Ypač jo. - „Toro“?
Pavydžiu jam plaukų.
„Daktaro Streindžo“?
Gerai, tuoj pasiilgsiu savo draugo Bobo su visais jo pinigais.
Juokauju.
Rimtai, pasakiau, kad mėgstu filmus apie superdidvyrius tik todėl,
kad juos mėgsti tu.
Tik pažiūrėkit į judu. Vandeniu neperliejami.
Galim prisijungti prie tavęs?
Niekas jūsų nestabdo.
Dar nesu matęs tavęs taip apsirengusios.
Atrodai draugiškesnė.
Žinai, kas sakoma apie išvaizdą.
Ji gali apgauti.
- Žinau. - Atsiprašau.
Tai tu įsimylėjęs?
- Iš kur žinai? - Ji turi magijos.
Neturiu magijos.
Tu vyras. Tau ant kaktos parašyta.
Ji neklysta.
Turiu omeny, tu švyti.
Tai kaip? Jis – tavo apsauginis?
Senokas.
Vaje. Galėjai pasakyti truputį švelniau.
Senelis nusiminė.
Visiems pasitaiko.
Tiesiog nebuvau tam pasirengęs šiandien.
Nesvarbu, ką atsivedei, pinigų tau negrąžinsiu.
Nenoriu jų atgauti.
Prakeiksmas suveikė.
Supirkėjui tuoj nutiks daug blogų dalykų.
Dėl to nežinau.
Kaip suprasti?
Mano draugė dabar su juo.
- Regis, užtektinai pasakiau. - Ne, paslaptingoji ponia.
Tu... Prašau.
Tu dabar neišgaruosi.
Žinai, kartais ji gali išgaruoti.
- Ji turi magijos. - Neturiu magijos.
Tik greitai vaikštau.
Man iš tikrųjų nusispjaut, ar turi magiją, ar puikią nuojautą.
Kad ir kaip būtų, noriu, kad ja pasinaudotum
ir suprastum, kad sakau tiesą.
Jei kas nors nutiks mano draugei Rozai,
o tu dabar pat man nepasakysi...
Priversiu tave sumokėti.
Jie žino apie tavo draugę.
Man pasakė artimas žmogus.
Žino, kad ji ne ta, kuo dedasi.
Ačiū. Nueisiu į tą namą.
Jei po valandos negrįšiu, noriu, kad paskambintum Rochelijui, gerai?
Imk mano dviratį.
Gerai.
Tu nebe tokia baisi.
Niekad ir nenorėjau tokia būti.
Gal galiu bent atsiliepti ir pasakyti, kad man viskas gerai?
Ne, nes tau ne viskas gerai.
Jis jos ieško. Būk pasiruošęs.
Labas, maisto fare.
Labas, Nikolai. Kaip laikaisi?
- Kur Roza? - Jos čia nėra.
Tai ne atsakymas.
- Lyg man nenusišikt. - Nelabai mandagu.
Nėra priežasties pamiršti mandagumą. Galim kalbėtis kaip džentelmenai.
Gerai.
Mandagiai paprašysiu tavęs atsisėsti
arba sužinosime, kas geriau – medžio gabalas
ar 12-o kalibro šautuvas.
Žinoma.
Rozai viskas gerai?
O jei negerai?
Ką padarysi? Tavo šmėkla sugrįš man vaidentis?
Nikai, ne! Nikai, nenušauk jo čia.
Štai ir ponia.
- Yva, gera tave matyti. - Kodėl negaliu jo nušauti?
Nori blogiausio sekso gyvenime?
Taip. Nušauk šitą šiknių mūsų sumautoje lovoje.
Mano kraujas įsigeria labiau nei eilinio žmogaus,
sakau iš patirties.
Užsičiaupk.
Mielai.
Gerai.
Judinkis.
Taip.
Myliu tave. Ačiū, mažuti.
Jancis žinojo, kad turi apie minutę planui sukurti.
Kol kas atrodė, kad bus nušautas kieme.
Laimė, būtent tada pro šalį pranėrė planas.
- Tili... - Net negalvok.
Net negalvok.
- Ne. Prašau, neskriausk jos. - Spręsti ne man.
Ten šautuvas, Nikai.
Labai triukšmingas, daug šratų.
Vienas švino šratas amžiams pakeis šio gyvūno gyvenimą.
Gal jis išgyvens, bet pasitikėjimas, kurį pelnei, bus amžiams prarastas.
Surizikuosiu.
Ne. Nedrįsk.
- Traukis iš kelio, Yva. - Nikai, ji mano gyvenimo meilė, blemba.
- Po perkūnais. - Blemba, traukis iš kelio, Yva.
Šuo jai brangesnis už tave.
Nori žinoti, kas yra žiauriausia?
Tavo dukra Keitlina privertė mane pažadėti...
Pasakė: „Janci, būk geras, pasirūpink, kad jis nenukentėtų.“
- Užsičiaupk. - Nežinau, kaip,
bet ji kažkodėl dar tiki tavimi.
- Užsičiaupk! - Ji taip pasakė?
Mes šito dabar nedarysim.
Jėzau, Nikai.
Kiek ilgai dar leisi panelei Nuoširdybei tave šokdinti?
- Ar ji tave verčia sisioti atsisėdus? - Gana!
Nužudyk juos abu ir rytoj nupirk man šuniuką.
Nikai, turi dukrą, kuri nori su tavimi bendrauti.
Kaip, po galais, atsidūrei čia?
Nežinau.
Nikai, kokio velnio lauki, asilo galva? Nudėk jį, Nikai!
Nagi! Nušauk jį, tu...
- Duok man sumautą šautuvą... - Bėk!
...šūdžiau tu!
Ne!
Šūdas. Taigi, tavo nugaroje – meškerė.
Tau viskas gerai?
Ačiū. Grąžą pasilik.
Labai ačiū.
Bandai nusižudyti alkoholiu?
Nes yra ir greitesnių būdų.
Ir pigesnių.
Aš tik nesikišu į svetimus reikalus.
Pažįstu tave.
Girdėjau, sakei, kad tavo magija – netikra.
Ji tikra.
Jei būtumėt paklausę Greisės kodėl, ji turbūt nebūtų galėjusi atsakyti,
bet kažkas privertė ją atsisėsti ant tos baro kėdės.
Žinau, kodėl aš čia, bet ką tu veiki šioje vietoje?
Tik laukiu, kol praeis audra, kad galėčiau ištrūkti iš šios salos.
Dabar palydėk mane namo.
Štai ir vėl, ta trauka, kurios ji negalėjo paaiškinti.
- Kur, po velnių, Roza? - Paskambinau visiems pažįstamiems.
- Niekas jos nematė. - Prakeikimas.
Neturėjau jos išleisti. Nežinau, ką, po galais, galvojau.
O Dieve. Kas nutiko?
Mažute.
Buvo didžiulis, gražus, baisus vyras.
Kodėl jis turi būti gražus?
- Egas? - Taip.
Jis įgrūdo mane į mašiną, nuvežė į mėšliną statybinį namelį,
o po to tiesiog sėdėjome ten.
Nepratarėme nė žodžio.
Galiausiai jis man pasako, kad esu jų draudimas,
kol jie išrūkys mano vaikiną.
Todėl klausiu jo: „Nužudysi mane?“
O jis...
Aš tik darbuotojas.
Darau, ką jie man liepia.
O aš sakau: „Bet aš geras žmogus.“
Man tai nieko nereiškia.
Dabar aš jau panikuoju, supranti?
Ir žinai, kad prasidėjus panikai turiu valgyti.
Taip, ji valgo ir tada, kai nepanikuoja.
Todėl klausiu jo: „Galiu pasiimti baltymų batonėlį iš rankinės?“
Pusę duok man.
Ir tada pamačiau pistoletą, kurį tu ten įdėjai.
Šiknius. Sakiau, kad jo nenoriu.
Tai dabar dėl to pyksi?
Taip, pyksiu.
Matytas pistoletas.
Nedaryk to.
Nereikia.
Gerai, klausyk. Aš tiesiog išeisiu, gerai?
Aš tavęs nenušausiu. Aš tik...
Šūdas! O varge. Atsiprašau!
Labai atsiprašau.
- Aš jį pašoviau. - Ką?
- Tu jį pašovei? - Tikrai tyčia.
Ne per klaidą, kaip jis pranašavo.
Taip. Esu tikras, kad viskas taip ir buvo.
Priimk mano nuoširdžiausią atsiprašymą, kad įkišau jį į tavo rankinę.
- Atsiprašymas priimtas. - Kalbėjau sarkastiškai.
Galiu jį atgauti?
Įmečiau tą daiktą į upelį, kai iš ten bėgau.
Taip, aš pats kaltas.
Turbūt reikėjo tau pasakyti, kad iššovus
neišmestum pistoleto į upelį, nes gali jį panaudoti daugiau nei kartą.
Gali panaudoti antrą kartą, net trečią.
- Judu turite išvykti iš šios salos. - Ji teisi.
Mudu su Done galim pasislėpti, bet jūs iškart krentat į akis.
Mes neturim ginklo, o vietos teisėsauga sėdi jų kišenėje.
Noriu išvažiuoti. Dabar.
Oro uostai uždaryti dėl audros.
Sugalvojau. Galit pavežti?
Bėda ne ta, kad tu netiki magija.
Tu tiki.
Bėda ta, kad netiki savimi.
Tu tokia pat, kaip visi kiti mano gyvenime.
Jaja, žmonės, kurie man moka.
Jie sako, kad esu ypatinga.
Nesu ypatinga.
Dėl to nežinau.
Žinai, ką esu padariusi?
Gali laikyti mane ypatinga, bet ne gerąja prasme.
Esi daug stipresnė, nei manai.
Norėčiau, kad tai būtų tiesa.
Mano motina palaidota štai čia.
Nemanau, kad pastaruoju metu ji manimi didžiuotųsi.
Turbūt neturi kada, nes jaučiasi kalta, kad taip anksti tave paliko.
Bet žinau štai ką...
Aš visada labai tavimi didžiuojuosi.
Aš...
Labas!
Aš grįžau.
Vaistai nuo skausmo veikia?
Ne, skauda labiau nei tada, kai nusipjoviau sušiktą ranką.
Tiesiog ištrauk!
Negaliu. Per šlykštu, blemba.
Praėjusią savaitę ištraukei rakštį man iš kojos piršto.
- Čia tas pats. - Ne tas pats!
- Įsivaizduok, kad čia didelė rakštis... - Gerai.
...ir tiesiog ištrauk, blemba!
O Dieve. Nemanau, kad taip jau ir blogai.
O Dieve.
Žiauriai blogai.
Reikėjo leisti man užmušti tą šiknių čia.
Reikia daugiau vaistų nuo skausmo.
Taip, bet, Niki, daugiau neturim, aišku?
Surask ir atvesk daktarą.
Negaliu padaryt nieko panašaus
šitoje saloje, mažuti!
Nežinau, ką daryti!
Prašau, gal galėtum...
Gal galėtum bent kartą pasirūpinti manimi, blemba?
Gerai.
Padėsiu tau, mažuti.
Reikėjo ir tave nudėti, tu, maža šikne.
„ANDRĖ GRUZDUKAI“
Štai ir jis.
Sveikas, vyruti.
Sveiki, bičiuliai. Spėkit, kas nutiko?
Žinot, kažkas paėmė mūsų nuotrauką.
Taigi, Andrė nieko apie tai nežino,
bet jis truputį mėgsta išsisukinėti, taigi...
Kuro bakas pilnas, pasiruošęs skristi?
Dėl jūsų, bičiuliai? Žinoma.
Bet negaliu skristi
prieš tai neatsiklausęs bosų.
- Tuoj jiems paskambinsiu. - Sekundėlę.
Iš tikrųjų aš – detektyvas Endrius Jancis, o čia daktarė Roza „Kampensino“,
jos pavardę labai sunku ištarti,
net jei ilgai ją pažįsti.
Mums išties reikia iš čia išsinešdinti.
Norėčiau padėti, bet negaliu tiesiog...
Leisk paaiškinti, kur yra problema.
Supranti, tavo bosai išties yra žudikai,
ir iš tavo veido matau, kad to nežinojai.
Bet turbūt žinai,
kad jei nuolat skraidai iš čia į Monrou apygardą apeidamas muitinę,
tai yra nusikaltimas, ir gan rimtas.
Jis skraidina ir narkotikų prekeivius. Mačiau.
Gerai, tie vyrukai buvo paršai.
Kad ir kaip ten būtų, pervežti narkotikus – labai negerai.
Jie tikrai žudikai?
Taip.
Ir mus bandė nužudyti.
Pasprukome.
Mieloji, manau, jis supranta, kad pasprukome, nes stovime čia.
Nes tu niekad nepersistengi aiškindamas.
Ne, bet jis supranta, kad išsisukom.
Stovim jam prieš nosį.
Manau, smulkmenos yra svarbios.
Man patinka, kad esi nuosekli, bet jis žino, kad mes gyvi. Tiek tesakau.
Aš nenoriu rinktis pusės.
Jūs abu teisūs.
Bet aš nuskraidinsiu jus su viena sąlyga.
Nėra jokių sąlygų. Nėra jokių derybų.
Nesi tokioje padėtyje, kai galėtum ko nors prašyti.
Manau, kad esu.
Velnias. Sumirksėjau. Dar kartą.
Nagi. Nuotraukos išlieka amžinai.
Dabar gerai.
Greise?
Ten tu?
Aš tik atėjau pasiimti lazdos.
Greise? Kur ji?
Kur? Labas. Sveika.
Kas tu tokia, blemba?
Aš Greisės močiutė Jaja.
Mano sūnėnas taip vadina savo pimpaliuką.
Man reikia vaistų nuo skausmo vyrui,
bet niekur šitoje šūdinoje saloje nerandu daktaro.
Negaliu tau padėti.
Ne, aš tavęs neprašau.
Prašau Greisės, kuri aiškiai čia šį tą reiškia, o ji dirba man.
Prisimenu tave.
Grąžinau tavo vežimėlį.
Man tai nė kiek nerūpi.
- Kur ji? - Spėju, kad lanko motiną.
Kur jos motina?
- Kapinėse. - Ačiū.
Šūdas!
Ji ne iškart pamatė atstatytą altorių,
bet pamačiusi suprato, kad jos karalienė grįžo.
Jau čia pat.
Audra labai greit artėja.
Manau, protingai padarėm, kad nesustojom paimti kavos.
Ir mes iš čia neištrūksim, jei neišskrisim dabar pat.
Klausyk, kai grįši namo, noriu, kad viską papasakotum Ro,
jis tiksliai žinos, ką daryti, gerai?
Kaip suprasti „kai aš grįšiu namo“?
Negaliu leisti jam išsisukti, supranti? Negaliu.
Jo nugaroje skylėje, jis neturi rankos.
Jis juk neis šokti.
Ne, suprantu, bet tiesiog negalėčiau miegoti naktimis.
Bičiuliai, eime! Turim išskristi tuoj pat.
Klausyk, žinau, kad čia ne pasaulio pabaiga, gerai?
Bet tai – tikra. Tai jau nebe sumautas nuotykis, Janci.
- Tai pavojinga. - Ne, žinau. Todėl ir turi skristi.
- Turi sėsti į lėktuvą. - Tu taip pat.
Žinai, ką? Daryk, ką nori,
bet jei nesėsi į lėktuvą, tarp mūsų viskas baigta.
Tu rimtai?
Mes buvom laimingi.
Nagi, žmogau. Tiesiog palik tai.
Tik šį kartą.
Šūdas!
Yva kaltino Niką už tai, kad susitrenkė kojos pirštą.
Ji nesuprato, kad tai – menkiausia iš jos problemų.
Štai kur tu! Ačiū Dievui!
Visur tavęs ieškojau.
Radai mane.
Vėl vilki savo kostiumą. Jėga.
Klausyk, man dabar pat reikia tavo pagalbos.
Ne.
Aš neprašau. Aš – tavo sumauta bosė, todėl judinkis.
Metas į darbą.
Greise!
Tu užsiimi kerais ir panašiu mėšlu, ar ne?
Nikas kenčia didžiulį skausmą, jam reikia tavo pagalbos dabar.
Dabar jam niekas nepadės.
Niekas nepadės mums visiems, pardavusiems savo sielas.
Tu, sumauta kale.
Audra atėjo, kaip aš ir sakiau.
Aš pasirengusi priimti savo likimą.
O tu, Yva?
Viskas baigta. Daugiau mūsų žemės nevogsit!
Daugiau nestatysit savo kvailo kurorto paplūdimy, kur žaidžia mūsų vaikai!
Tikrai manei, kad Orišos leis jums tęsti?
Žinau, kad aš neleisiu.
Tu?
Kuo tu save laikai, blemba?
Aš sumauta Drakonų karalienė!
Metas tai užbaigti.
Išvertė Sandra Siaurodinė