Ми їх майже наздогнали.
Напевно, Стріплінги вже п'ють дайкірі на Багамах.
Зараз тільки 09:30.
Дайкірі взагалі-то не п'ють на сніданок.
- Невже не можна їх арештувати? - Так просто – ні, Розо.
Є порядок екстрадиції.
Потрібні заяви й дозволи, одні бюро мають дзвонити іншим бюро,
а потім ще багато всякої мороки
й багато інших рухів, і це зрештою дозволить щось таке зробити.
Бо просто взяти й зробити не можна.
- Тобто ти не знаєш? - Не знаю.
Але думаю, що приблизно вгадав.
Зараз подивимось.
Я не можу з тобою розмовляти.
Знаю, але я скучив.
А ще Нік Стріплінг насправді живий.
Я маю його мобільник і знаю, де він сам.
То, може, ми до тебе заїдемо й обговоримо
- дальші кроки? - Хрін там!
Ну, це непоганий початок.
- Я повторю: хрін там. - Назвемо це першим кроком.
Я розумію, що трохи влип.
Ти підозрюваний у вбивстві.
Може, вскочив у халепу.
Ро, ти добре справляєшся з такими ситуаціями.
Потрібна твоя допомога.
Ро завжди шкодуватиме про свої наступні слова.
- Приїжджай. - Дякую.
Наступний раз можна так почати одразу?
Тільки не вимикайся. Ти ж знаєш, як мене це драту...
Зважаючи на те, як усе йшло,
Невіллу варто було б залягти на дно,
але він мав передчуття, що Королева Драконів допоможе.
Його передчуття були такі ж хибні, як і в Єнсі.
- Злізь! - Охрінів?
Еґґ!
Друже мій. Мій найліпший друг. Брат.
Усе це не про мене.
Не про тебе. Ні.
Бачив того хлопця, Невілла?
Ні. Я щойно привіз боса і його жінку.
А тепер заправляю літак
і везу кілька перевізників наркотиків назад у Штати...
Вони точно будуть вдячні, що ти всім це розказуєш.
Слушне зауваження.
Чуєш, маєш вільну хвилинку?
Ти ніби спраглий.
Не хочеш випити кави? Або можемо... Ну добре.
Можна перенести. Іншим разом.
Ох він і страшний.
ПОГАНА МАВПА
Еґґ не міг не почувати невдоволення:
і через Невілла, і в сексуальному плані.
Але був упевнений, що одну причину невдоволення він усуне.
ПЕРЕДАЧА ПРАВ
ДЖ. ВЕНДЕЛЛ
Не знайшов. У нього сильна кровотеча.
Або потрапить до лікарні, або вмре.
Не можу згадати, щоб хтось тікав,
коли мій язик був у нього в роті.
Ти змарнував свій шанс.
А було б приємно.
Можеш іти.
І чому чоловіки ніколи не розуміють, коли мають іти?
Від Єнсі все ще тхнуло розкопаноюю могилою,
тому йому треба було помитись і перевдягтися.
Зупинись. Я вийду тут, бо раптом у мене вдома копи.
Прямо як у школі.
Кіт, мій хлопець, висаджував мене за квартал,
коли я не встигала вчасно додому.
Скажу чесно, мені неприємно це чути.
Гуляєш з Кітом допізна,
займаєшся бозна-чим.
Дівчатам не дають гуляти до ночі саме через таких Кітів.
О боже. Ти змушуєш мене хотіти кави.
Ні до чого я не змушую. Я не Кіт.
Побачимось у Рохеліо.
Приводь Кіта.
Коли початкова радість угамувалася,
Коді поринув в одну з книжок, які Єнсі так і не прочитав.
Ого, цей тип класно пише.
Так.
Що таке?
Щось я втомилася тікати.
А знаєш? Ні... нічого.
Не люблю, коли люди не договорюють.
По-моєму, це дуже егоїстично й зухвало.
Ага, я... Вибач.
Не знаю, це наче й дурість, але я подумав: мені вже 27 років,
і тебе навряд чи будуть переслідувати,
якщо ми будемо, ну, справжньою парою.
Не знаю, Коді.
Так. Твоя правда.
Але Бонні завжди дивилася на життя як на низку проблем,
а люди поруч були просто засобами їхнього розв'язання.
Тому хтозна...
може, вона знайшла черговий засіб.
Злізь з мене.
- Що за... - Не опирайся.
- Розслабся, дихай. - Бонні!
Тихо, тихо.
Ендрю. Злізь з нього, будь ласка.
Ґрейсі дивилася на підроблений договір...
ДЖЕЙМС ВЕНДЕЛЛ ПЕРЕДАЄ ҐРЕЙСІ СВЕЙН
...і знала, що незворотність близько.
Ви хотіли побачитися?
Дякую, що прийшли.
Йа-Йа, в нас гості.
Коли я почула, що ви продаєте
чоловікову ділянку землі на узбережжі,
то вирішила поговорити.
Як бачите, Джеймс подарував її мені за мої послуги.
Я сказала, що прийму її, тільки якщо зможу допомогти.
Полегшенню, яке ви принесли Джеймсу і всій нашій сім'ї, нема ціни.
Хрін там. Мамо, дзвони юристові.
Дівчинко, того разу я змовчала на твою зневагу. Зараз не буду.
Ще якісь дурниці злетять з твого язика – ти пошкодуєш.
Вибачте за неї.
Нічого страшного. У неї горе.
Скажіть їй, що я завжди допоможу.
Що? До чого ці котячі звуки?
Бо ти вже випустила кігті. Приготувалася нападати.
Нікому не можна так до тебе говорити.
Крім тебе.
І коли ж м-р Венделл зробив тобі такий щедрий дарунок?
Якраз перед тим, як віддав дух. Він знав, що кінець близько.
Можемо піти прогулятися. Чи хочеш ще на когось кинутися?
Сьогодні нікому не можна дратувати Йа-Йа.
Можеш дати йому ібупрофен?
- Дякую. - Ні.
- Ти знущаєшся? - Бонні, він хотів мене вбити.
Не драматизуй. Він хотів тебе налякати.
А от ти хотів убити мого чоловіка.
Що в мені такого, що спонукає чоловіків до насильства?
Не знаю, але впевнений, що не варто так цьому радіти.
До речі, гольф-карт і допоміг мені її знайти.
Я побачив відео онлайн.
Вибач, я просто подумав, що ти небезпечний.
От бачиш: ти хотів мене захистити.
Слухай, ти ж знаєш, що я завжди на боці закоханих,
і за вас, божевільних, я дуже щасливий.
Але ти втікачка. Ми обоє втікачі. Ти не можеш лишатися.
У мене є запасний план.
О, він готовий тебе виручити. Кажи. Який план?
Я зняв нам номер у мотелі.
Так.
Урок перший, чемпіоне: вона не живе в мотелях.
Може, дозволиш нам провести кілька днів у котеджі,
поки я не вирішу, що робити далі?
Добре.
Мені треба їхати до Ро.
- Так. - Зберіться, поки я в нього.
Ще цей випердок.
- 911. Що у вас сталося? - Алло.
Я дзвоню повідомити, що бачив розшукувану людину. Ендрю Є...
- Гей. - Хибна тривога.
Ні, ні! Що за...
Надіюся, ти ввімкнув функцію «Знайти телефон».
Я тільки взяв номер у дівчини, більш ніде його не записав. Бл***!
Гей, перепрошую. Ага.
Вертайся в ліс чи куди хочеш.
Прокляття.
Чекаючи на Єнсі,
Ро мимоволі згадував усе, чим погрожував Сонні.
Дрищ, ти не бачив Наталіїну заколку?
Яку ще заколку?
Заколку для волосся з єдинорогом. Її улюблену.
Не може знайти й психує.
Усе нормально?
- А що? - Коли ти думаєш,
то в тебе лоб морщиться.
Так з'являться зморшки.
Мушу попередити: я не старітиму з чоловіком, який має старий вигляд.
Уже пізно.
Усе добре.
Точно?
От тобі хрест.
- Добре. Бувай. - Ага.
Ми ще не працюємо.
Навіть для мене?
Привіт.
Ні-ні.
Я вийшла заради тебе з дому, гарно вбралася.
Таке вітання не приймається. Давай ще раз.
Вітаю, королево.
Уже краще.
Хто насцяв тобі в пиво?
У лікарню так і не звернувся ніхто з вогнепальною раною.
Як сумно.
Розслабся, все якось владнається.
У мене так зазвичай і стається.
Зроби мені послугу.
Хочу зустрітися з твоїм босом.
Я щось маю для нього. Щось добре.
Добре для тебе чи для нас обох?
Я ще не вирішила.
Подивимося на твою поведінку.
Привіт, друже. Не повіриш, що зі мною діється останнім часом.
Усе нормально? Що таке?
Вибач, старий.
Ро, що ти накоїв?
Усе буде добре. Хай система працює. Ти не зробив нічого поганого.
Ти знаєш, яка процедура. Спустись і займи правильне положення.
Руки вгору.
Мій колишній друг правий. Я не зробив нічого поганого.
- У нього в кишені палець. - Це не мій.
Ендрю Єнсі, вас заарештовано за вбивство Ізраеля О'Піла.
Чорт, як приємно це казати.
З твоїм носом щось жахливе. Що сталося?
Забирайте його.
Твій шериф каже, це ти організував.
Ти прийняв правильне рішення. Дякую.
Ну й добре.
Ви маєте право мовчати.
Усе, що ви скажете, буде використано проти вас у суді.
Ви маєте право на адвоката
і на його присутність під час вашого допиту.
Якщо ви не можете оплатити адвоката, вам призначать державного.
Ви маєте право на...
Що це за записники?
О, вибач.
Це просто... Не читай.
То що це? Щоденники?
Та це...
Це я ніби пишу книжку.
Ти письменник?
- Намагаюся ним бути. - Про що пишеш?
Ну, про це.
Про нас.
Бонні не хотіла квапити події,
але якщо кохався він так само добре, то до вихідних вони мали б одружитися.
Котедж сім'ї Єнсі стояв на березі річки Сент-Джонс
уже багато років.
Він мав свій шарм,
що в перекладі з флоридської означає відсутність кондиціонера й рої комах.
Але був у цьому й позитив: Бонні не мала й сумніву,
що в поліції штату Оклахома навіть не чули
про існування цього богом забутого місця.
Ну от.
Тут нас ніхто не турбуватиме.
От і я так думав.
Вибачте, Ендрю сказав, що в котеджі нікого не буде.
Схоже на мого сина.
Як він?
На вас прекрасно сидить форма.
Займаєтеся з гантелями чи зі своєю вагою?
Ви шикарний. У чому секрет?
Навіть Тіллі і її улюблена морква
не допомагали Ів забути, що Єнсі був і досі живий
і що вона знала через кого.
- Можна до тебе? - Не можна.
А якщо я скажу, що Єнсі щойно звинуватили в убивстві?
«Кримінальна Флорида». Почитай.
Чого так довго? Там один короткий абзац.
Не задовбуй і дай дочитати.
От тепер можеш лізти в джакузі.
Офігіти, котику.
Ми б і самі не спланували все краще.
Надіюсь, обвинувачення не знімуть.
Може, варто послати Кейтлін до Єнсі додому,
щоб підкинула йому мобільник чи ще щось.
Я знаю, що ти скажеш. Що вона все запоре.
Але вона хороша.
Вона така хороша, котику.
Поговорімо про неї ще, замість оцього.
Чувак, ми збираємось трахатися.
Маю пропозицію від Королеви Драконів.
Якої ще нахрін Королеви Драконів?
Я подзвонив.
Нема інформації про приватний літак, що вилетів з того аеропорту в той час.
Я бачив його на власні очі, Монте.
Він живий. Хочеш сказати, що не знайшли нічого?
Знайшли гнилий палець у тебе в кишені.
Та він на щастя. Це мій талісман.
Це Ніків палець.
Щоб розблокувати його мобільник.
Хоча б мобільник уже дивилися?
Серед доказів його нема.
Довбаний Мендес. Ти ж розумієш, що то він забрав?
Чому ти не сказав?
Бо я знав, що ти скажеш йому, і тоді він би не приїхав.
Ну все, джентльмени,
мені, звісно, приємно слухати вашу емоційну рідну мову.
Але говоріть і зі мною.
- Що ти робиш? Ти ж його знаєш. - Що ти маєш на увазі?
Думаєш, він не міг поїхати допитувати всраного лікаря,
той витяг зброю, і Єнсі довелось його застрелити?
- Так усе було? - Ні.
Бачиш?
Вибачте.
До речі, таким несексуальним ти ще не був.
Мене теж не чіпляє.
Це маразм. Я зараз приїду.
Ні-ні, не їдь.
Залишишся без роботи.
Я можу допомогти.
Невже? Ти свідок?
Ти бачила Ніка Стріплінга живим?
Ні, але я бачила літак.
Але тобі теж ніхто не повірить. Без доказів цього літака не існує.
Я розумію: ти казав не лізти, казав, що я тебе підставляю,
але, Ро... мені дуже неприємно.
Думаєш, мені приємно?
Вибач. Не хотів тебе образити.
Сиди в емоційній в'язниці. Я посиджу у звичайній.
Зазвичай Еван Шук небагато думав,
але переконав себе, що знайшовши телефон,
зможе повернути собі й удачу.
Вітаю.
Класний жетон.
Добре, що ви схопили того лайножера, Єнсі.
Надіюсь, у в'язниці його підріжуть.
Та я, власне, шукаю привабливу білу жінку середніх років.
Я теж шукаю, сестро.
По-перше, не звіть мене сестрою.
- Вам не можна. - Добре.
По-друге, навіть звідси я бачу вашу обручку, тому це дуже підло.
Очі, мов в орлиці.
Вибачте, міс, офіцере. Тут була жінка.
Вона поїхала з тим чоловіком, з яким була.
Куди – не знаю.
- Дякую. - Ага.
Знаєте, я оце вперше побачила ваш будинок при світлі.
Абсолютно божевільна хрінь.
Дякую.
Це не комплімент.
Коли ти федеральний агент,
то без вагомої причини не можна навіть нишпорити в домі підозрюваного у вбивстві.
Або можна просто забити хер.
БЛУ-СПРІНҐЗ ПАРК ШТАТУ
Я хочу. Я пірнаю.
Саме цього Бонні й потребувала.
Вона хотіла оцінити одразу все.
Було легше, ніж вона думала.
Бомбочка!
То була не бомбочка, але Коді любив так кричати, коли пірнав у воду.
УВАГА ЛАМАНТИНИ
Ламантини? Це така веліла вам навести лад у житті?
Вічно Ендрю ляпає язиком.
Він багато розповідав, як вам обом тут добре.
Так.
На створення цієї місцини знадобилося 33 мільйони років.
Усе почалося з тоненької тріщинки у вапняку,
через яку просочилася підземна річка й утворилося величезне джерело.
Ого.
Це не магія, не знаю, як це назвати.
Геологія.
Тепер розумію, чому ви легко знайшли спільну мову.
Поплавай. Така чиста вода.
Кришталево чиста.
У такому місці душа опиняється перед дзеркалом...
і нам відкривається справжнє.
Ніби як від грибів.
Так, трохи схоже.
Ендрю казав про вас правду. Ви таки приколіст.
Я чув про себе й гірше.
Бомбочка!
І отак просто з Бонні змило весь скептицизм,
бо це було до чорта схоже на магію.
Для неї послання було з підморгуванням.
Щоб вирішити, як чинити з Коді, треба було слухатися серця.
Глянь на нашого малюка Еґґа: призначає зустрічі, діє рішуче.
Вибач. Я знаю, що в тебе для нас вигідна пропозиція.
Їй належить частина узбережжя,
- яке ви хочете... - Я й сама можу сказати.
Бачу, вони не вирішили, хто з них сьогодні носить штани.
У нашій сім'ї діє правило 50 на 50.
Так, кохана?
Де дружніші, там і сильніші.
Я почекаю.
Приголомште нас.
Ідеться про ділянку Венделла. Перед смертю
Джеймс Венделл подарував її мені як плату за послуги.
Які послуги?
Я допомогла йому вмерти.
Я знаю, що ви запропонували місіс Венделл гроші за ділянку.
Тепер пропонуйте мені.
То гарна ділянка.
От і супер.
Цю чудову можливість ми обговорили, досить уже про справи.
- Принеси нам коктейлі. - Несу.
Готуватимеш ти. Ходімо.
Дякую, хлопці.
Це ж наші хлопці, наші хлопці. Такі милі.
Що?
Нізащо не повірю, що у вас із чоловіком усе 50 на 50.
Невже? А 60 на 40?
- Ні. - Як скажеш.
Ого, яка мала будка для такого великого пса.
Дай угадаю: ти прийшов би ще 20 хвилин тому,
але хотів придумати щось розумне й дотепне,
щоб мені сказати.
Місію виконано.
Чесно, ідеальна репліка.
- Говори-говори. - Ага.
Ти усвідомлюєш, у якій ти сраці?
Ти реально повісиш цю хрінь на мене?
- Так. - За що?
За те, що я кількасот разів зламав твою поштову скриньку?
Ну, нібито я.
Що ми взагалі робимо, старий?
Ти коли-небудь ворогував з кимось так довго,
що навіть забув, як усе почалося?
Я цього не забув.
Ти всіх переконав, що я нечесний коп.
Ти і є нечесний коп.
Але ж ніхто цього не знав.
Щось мені підказує, що всі одразу це розуміли ще при знайомстві з тобою.
Може, вони цього не знали, свідомо не знали,
але точно мали це відчувати й знати отут.
Який же ти мудак.
- Я мудак. Ти мудак. - Так.
Яка різниця? Ось що важливо:
Нік Стріплінг живий, і це він убив Ізраеля О'Піла й Чарльза Фінні.
Я знаю, що його телефон у тебе.
То випусти мене звідси, знайдемо цього типа разом.
Послухай. Припиши всі заслуги собі, будь героєм.
Тебе за це, мабуть, ще й підвищать.
Не можна, щоб ненависть до мене завадила тобі вчинити правильно.
Вибач, ти щось сказав?
Я не слухав.
Ти слухав.
Так, слухав. І ти це знаєш.
Точно слухав.
У вас чудова ділянка.
Авжеж, вона варта 700 тисяч, які ви просите,
але я все вклав у будівництво...
Я... У мене нема капіталу.
Коханий, перестань. Це ж ідеальне місце для мого бутіка.
А якщо ми не купимо ділянку,
а впишемо її в загальний договір?
Тобто зараз дамо їй 50 тисяч за право власності,
а потім – 3% від загального доходу за перший рік? Ні.
Так вона отримає вп'ятеро більше, ніж коштує її ділянка.
- Ми будемо лохами. - Для мене, котику.
Добре. Для тебе – що завгодно.
Що скажете?
І отака фігня зазвичай діє?
Що ти робиш?
З тобою ніхто не говорить.
Невже така фігня діє на тупих туристів, що сюди приїздять?
Ну, так.
- Так, вони на це ведуться. - Та ми ніби...
Ти відчув, які ми були...
- Так. - ...щирі? Я вжилася в роль.
Еґґ, залиши нас самих.
Куди ти зібрався? Ти ж працюєш на мене.
Він більше боїться мене, ніж вас.
Ви знаєте, хто я?
Так. Ніби якась чаклунка.
Мені подобається ваш образ. Загальний стиль, оця шапка.
До речі, що це, тюрбан? А ще прикраси й загалом... Дуже...
Відчуваєте, так?
Важкість у грудях.
Відчуття страшної помилки.
Не забувайте цього відчуття.
Вважайте, що це попередження.
Я за вами спостерігала.
Ви такі заклопотані, мов бджілки.
Треба будувати, треба красти, самі лише клопоти й клопоти.
Ви багатієте на моєму острові, бо я це дозволяю.
Але все може зникнути, якщо я прошепочу потрібні слова.
Тому завтра, коли зійде сонце,
може, ви купите в мене ту ділянку землі. Або ні – вирішуйте самі.
Як ви, американці, любите казати...
«Нічого особистого, просто бізнес».
Але знайте:
неповага завжди...
особиста.
Тому перед нашою наступною розмовою вам буде корисно порозпитувати
і дізнатися, що стається з людьми, які на мене наїжджають.
Ні фіга собі.
Що в хріна сталося?
Як вони дізналися, де буде Єнсі?
Розо, привіт. Тут краще не говорити про нашого друга.
Ой, благаю. Шериф Бубба?
По телефону він не говорив іспанською.
Шерифе. Ходять чутки,
що у вас маленький член.
Монте каже,
що нема запису про їхній виліт з аеропорту.
Треба проникнути в ангар
і знайти польотний лист
чи інший доказ їхньої присутності.
Краще не лізти в цю мороку.
Серйозно?
Йому потрібна допомога.
Гей,
а ви не коронерка з Маямі?
- Це я. - Телефон не передає всієї краси.
Фу.
Через Єнсі й у мене, і у вас була купа неприємностей,
але завдяки от йому Єнсі назавжди вийшов з гри.
Начепив наживку, підсік, витяг.
А я не знала.
Я розумію, що ситуація
хрінова,
але я маю думати про свого чоловіка й дітей,
про іпотеку, ти ж розумієш.
Розумію.
Вибач, я просто здивована.
Я не знала, що ти такий гівнюк.
І хрін з нею.
Ти вчинив саме так, як вчинив би я.
Безперечно,
таких неприємних слів Ро ще ніхто не казав.
Бонні завжди була з тих людей, що люблять казати:
«Вік – це просто цифра».
Але тепер вона починала питати себе,
чи не настав час нарешті розібратися, куди ж котилось її життя
і з ким.
Що робиш?
Ого.
- Вибач. - Та нічого.
Коли-не-коли «ого» не завадить.
Я працюю над книгою.
Ага.
Обов'язково напиши про це.
Ти пахнеш річкою.
Приємно?
Ні. Іди помийся.
Так, мем. Як скажеш.
Бонні не змогла стриматися. Та й хто зміг би?
Коли я записався на курс англійської,
то думав, що чогось навчуся.
Але не думав, що хтось украде моє серце.
І ось вона, мов ангел, –
міс Чейз, ще сексуальніша, ніж у школі.
На білій сорочці розстібнуті верхні ґудзики, дуже круто.
Ластовиння стало більше, ніж я пам'ятаю, але яка різниця?
Сьогодні ми плавали з татом її колишнього бойфренда.
Було трохи дивно, але він ніби нормальний.
Не намагався наламати мені секс.
У грудях у неї дуже швидко похололо,
і не від читання про пурпурові стояки, якими можна різати діаманти,
чи сраку, на якій міг втриматися кухоль пива.
А від того, що цю так звану книжку ніби написала дитина.
РОБЕРТС-EЙР ПІВДЕННИЙ ТЕРМІНАЛ
Без Єнсі Роза ще нікуди не проникала зі зломом,
але час настав.
Агов!
Агов?
Дякую, Кенді.
Поки летів сюди, сталося смішне.
Я заснув якраз перед посадкою, а ніхто й не помітив.
Клянуся, що прокинувся аж коли шасі торкнулись бетону.
Будете знати, регулювальники.
А ви одразу вертаєтеся до роботи, чи, може, сходимо на пиво?
Хочеш пива?
Добре, ні. Іншим разом.
Я нічого не чув...
Енріке, кажу тобі як друг.
Може, ти забагато споживаєш власного...
Як не заткнешся, я тебе вб'ю.
Ого. По-моєму, така агресія зайва.
Усе, Наталію я викупала. Відвести її нагору?
- Сонечко, ти готова спати? - Та ну, папа.
Тато не змушує мене лягати так рано.
Де він?
У Маямі, допомагає дядькові Єнсі.
Іди чисть зуби.
Дякую, Пауло. Можеш їхати додому.
Добре.
Ро завжди любив укладати Беніто,
але сьогодні це нагадало йому те, чого він не хотів згадувати.
Готові?
- Так. - Роздаю здобич.
Оце дуже крута штука. Ніби кишеньковий набір інструментів.
- Тут багато всього. - Ніж?
Ніж – це один з інструментів, а ще там є відкривачка для консервів. І...
Коли ж вони їх відкриватимуть?
- Я їх забираю. Дякую. - О, серйозно?
Я передчував, що це може статись, але в мене є ще.
Для кого ж це? Зараз спробую згадати.
О боже, глянь, заколка для волосся з єдинорогом.
Я знаю, що ти дуже любиш єдинорогів.
- Піду начеплю її. - Ага, давай. Буде гарно.
А що тут у мене для цього морячка?
Ну, не стримуйся, розривай. Гляньте на нього.
- Черепаха? - Так.
Тато казав мені, що ти не любиш нічних червоних ліхтарів.
А ти знав, що вони для оцих малюків?
Вони народжуються в піску,
а як підростають і вже можуть повзти,
то слідують за сяйвом Місяця, щоб дістатися води, де будуть у безпеці.
Але побачивши світло білого вуличного ліхтаря,
вони іноді думають, що той білий ліхтар – то Місяць,
повзуть на його світло, опиняються в місті,
і там їх може розчавити вантажівка чи легкова машина.
Машини, які їх не бачать, можуть їх убити.
Бро.
А як вони знають, що треба повзти до Місяця?
Це їхнє провідне світло. Воно є в кожного.
А яке в тебе?
Не знаю.
У більшості випадків я йду от за ним,
і зазвичай він веде мене куди треба.
Ну все, йди грайся з черепахою.
Що не так з кишеньковим ножем?
Те, що це ніж.
Бл***.
- Що? - Нічого. Усе добре.
То ось яке воно, дежа вю?
Здається, я тут бачила пляшку «Silver Oak» 2009 року.
Зачекай тут, а я піду її візьму.
Це якесь вино?
Так, якесь вино.
Охрініти, як романтично.
Цвіркуни сюрчали занадто тихо,
щоб заглушити сумління Бонні.
На щастя, вона навчилася закопувати вину так глибоко,
що могла й геть про неї забути, якщо їй давали хоч мить побути на самоті.
Усе нормально?
Я зіпсувала Коді життя, так?
Щойно цей хлопець зайшов у дім, я зрозумів, що з ним щось не те.
А ти знаєш, який у мене син,
тобто я розбираюся в дорослих чоловіках з мізками навиворіт.
Мабуть, колись у минулому ти чудово розважалася з юним Коді.
З ним точно було захопливо.
А моє життя ніколи не було захопливим.
Але потім ти переїхала, стала жити далі, а він – ні.
Цей придурок думав, що й досі закоханий.
Це я винна.
Коли я плавала,
то бачила вашу ламантину.
І мені здалося, ніби вона сказала, щоб я спрямувала всі зусилля на Коді.
Схоже, то була інша ламантина.
Хочеш знати, що я завжди кажу Ендрю, коли він у скрутній ситуації?
Він це називає «скрутною промовою».
Не зараз.
Зрозумів.
Не лише Бонні
почувалася в полоні всіх своїх невдалих рішень.
Ви жартуєте.
Головний, так?
Я радий, що приїхали саме ви.
Напевно, відділок на Кіс розказав
про мене багато хорошого.
Я пам'ятаю, що ви, довбограї, давно одне одному підсираєте.
Не цей раз.
М-р Єнсі вв'язався у вбивство, у нас є свідок.
Мій клієнт нікого не вбивав.
Чудово. Молодець.
Аякже. Його вбив той Стріплінг, який і сам мертвий.
Коли ми заарештували Єнсі, знайшли в його кишені палець Стріплінга.
А що, раптом стало незаконно носити пальці в кишенях?
Та це довга історія.
І в цій історії не було вбивства.
Ну, воно було, просто вбивство вчинив не я.
Постріл у голову зблизька. Сусідка чула цей постріл.
Через кілька секунд побачила, як з квартири вийшов Єнсі.
Я хотів поговорити з О'Пілом, але він був уже мертвий, коли я приїхав.
Тобто ви визнаєте, що знали жертву
і були в квартирі жертви в день убивства?
Що скажеш?
Очевидно, що Ендрю підставляє людина, яка має на нього зуб.
Має зуб? Я багато років не контактував з Єнсі.
Це неправда. Я ламаю його поштову скриньку
щораз, як буваю в його районі.
А недавно я зламав йому носа, коли був у мішку для трупа. Мов футболіст.
Бум. Так просто – одразу тріщина.
Я б сказав, що це близький контакт, ще й точно протягом цього року.
Маючи ці докази,
ми маємо рекомендувати прокурору готувати обвинувальний акт.
«Маємо»... Та ви нічого не маєте.
Ми в Америці. Може, проголосуємо?
Я не підтримую.
Лишаємося на зв'язку.
Мій номер у вас є.
Я не дуже зайнятий... Ви в яких соцмережах сидите?
Цілу годину прослухавши, як Класперс говорить,
а йому не відповідає жодна людина,
Роза нарешті видихнула й продовжила пошуки.
О боже, що з вами?
Я вас знаю.
Вершки, дві ложки цукру.
Скажи мені чесно. Наскільки все херово за шкалою від одного до десяти?
Мільйон.
Не міг сказати «десять»?
Я зрозумів би, що десять – погано.
- Тобі пи***. - О боже.
Ну що ж.
Перепрошую, що так довго.
Щодо юрисдикції.
Ми знаємо, що тут може бути зв'язок з убивством Фінні в Кі-Вест.
Але через О'Піла
ми дозволимо Мендесу тримати вашого клієнта в Маямі.
- Ви згодні? - Знову треба голосувати.
Ні, я не згодний. Можеш якось цьому завадити?
Чому тут мої діти?
Привіт, тату.
Вибачте, що перериваю.
Я говорив з місіс Бланк, головним свідком у цій справі.
Та боже мій. Ми з цим уже розібралися.
Вона його там бачила
- одразу після пострілів. - Правильно.
Так вона й сказала. А знаєте, що ще сказала?
У мене лише виноград, манго нема.
Беніто попросив у неї щось смачне.
Дякуємо.
А потім я запевнив її, що мені можна «розповісти все повністю».
Вона «казала детективу Мендесу», що перед убивством
вона бачила іншого чоловіка «біля квартири О'Піла».
Вона його запам'ятала. бо «в нього була одна рука».
Як у героя того фільму, «Втікач».
І сказала, що я, мабуть, його не дивився, бо «там нема мексиканців».
А я сказав їй, що «я пуерториканець».
Вона справжня расистка.
А далі вона пояснила, що детектив Мендес сказав їй
не розповідати про це на допиті.
Інакше справжній убивця, м-р Єнсі, може уникнути покарання.
Я, звісно, не юрист, але це ніби може допомогти в моїй справі. Чи ні?
Прокляття.
А я казав. Шкарпетка на дорозі.
Ми ж ніби не хотіли дати цьому клоуну стати детективом.
- То було три роки тому. Я забув. - Забув.
Це повний маразм. Оці двоє одружені,
а оці двоє – найкращі друзі.
- Та й з ним ми добрі друзі. - Так.
Думаєш, це єдиний доказ, що я маю, Саллі?
У мені на столі ще ціла папка.
- Ну то неси вже. - Я б теж подивився.
А мені якось байдуже на ту папку.
Ти взяв дітей на допит свідка, а потім привіз їх сюди?
Я відпустив Паулу додому.
Не підвів, коли це було важливо, Ро.
Дякую тобі.
Просто кивнув, без усмішки?
Боже, та він умре, а не покаже, що радіє.
Джонна Расселл, бюро розслідувань штату Оклахома.
Я шукаю Пловер Чейз.
Я не знаю, хто це така.
Бонні.
О, так, вона за будинком.
- У нас проблема. Мендес утік. - Прокляття.
Поганці завжди тікають. Та не картайте себе. Хто міг таке уявити?
Єнсі мав рацію.
Коли облажаєшся, то втекти завжди простіше,
ніж відповідати за свої вчинки.
У глибині душі Бонні знала, що пора було перестати тікати.
Але не сьогодні.
Щойно була тут.
До речі, хочу повідомити про крадіжку глісера.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька