Просто скажи, Ів.
Скажи, що вбила тата.
Я просто хочу, щоб ти зізналася.
Я ніколи не скажу, що вбила твого тата, бо я не вбивала.
Тато?
А я казала! Боже, бачила б ти своє обличчя.
Тато?
Люблю тебе.
Я тут.
Возз'єднання сімей бувають непрості.
Тому перш ніж рухатися вперед у цій історії,
треба вернутися назад, щоб зрозуміти, як ми сюди дійшли.
5 РОКІВ ТОМУ
Сем?
Моллі.
Я тебе чую.
О боже.
Я тебе кохаю, Моллі.
Я завжди тебе кохав.
І я тебе.
Так, стоп. Стоп.
Ів, це «Привид».
Ти нарешті бачиш свого загиблого чоловіка, поки він ще не відлетів на небеса.
Де твої сльози?
Так дивно: коли я репетирувала…
Ну, я прямо… Сльози лилися рікою.
Треба так плакати під час виступу.
Так-так, я знаю. Я маю досвід.
Знялася в рекламі прокатних авто й тепер вважаєш, що ти селебріті?
Це не так.
До речі, Ейдане, чудова гра.
Коли Ів вважала, що її ображають, то вдавалася до однієї типової відповіді.
А гра в Ейдана була б чудова,
якби перед кожним заняттям він вам не смоктав?
У нього з рота буквально тхне вашими яйцями.
Геть!
Пішов на хер.
Зрозумійте: єдине, що допомогло їй пережити
гівняне дитинство, – це віра, яку вона мала глибоко в душі.
Я буду зіркою.
НЕВАГОМА МОДА
Це ж ти. Ти в журналі.
- Боже, як я тобою пишаюся. - О боже.
Як батько-одинак, Нік справлявся на відмінно.
І я тебе люблю, тату.
Ти тільки глянь.
Але оце я, мабуть, застібнув би, бо тут…
Це просто цицьки.
Ну…
На жаль, вони жили в Маямі, а Кейтлін було лише 17 років.
Тому хоч би куди Нік повертав, там на нього чекали нові помилки.
ЛІТНІЙ ВИПУСК ЖУРНАЛ «HAYLEE»
Він не хотів везти її на святкування виходу журналу
і надіявся, що її не зваблять усі ті одеколони і яскраве світло.
- Правда ж, класно? - Дуже класно.
- Нате. - Узяв тобі випити.
Дякую.
Фу, спрайт?
Я ж не дитина.
Боже, тату.
Мабуть, я піду отуди, де інші моделі
й представники брендів.
- Можна? - Клас. Ідемо базікати.
Тримайте мене за вуса.
Чекай, можна я піду сама?
Не через тебе, тату. Я просто… Я хочу…
- Так, іди покажи їм. - Добре, люблю тебе.
Люблю тебе.
Може, через те, що він відчував, як донька віддаляється,
наш добродушний дрібний шахрай здавався ще вразливішим, ніж зазвичай.
Дякую.
Кажіть, що я романтик, але я вірю в кохання з першого погляду.
От тільки це не завжди добра штука.
Ану не витріщайся на мої цицьки.
У мене й так був гівняний день.
Вибач, що я витріщаюся.
А це не ти знімалася в рекламі «Avis» – ти там їздиш на кабріолеті?
Так!
- Ти дуже добре зіграла. - Дякую.
Мене ще ніколи не впізнавали.
- Серйозно? - Так,
я все чекала, щоб мене хтось упізнав.
Але ж ти прямо зірка.
Що ти тут робиш?
Скажи? Я саме так і вважаю.
А що тобі сподобалося найбільше?
Коли ти повертаєшся до камери й отак…
Я робила отак.
Дуже сексуально. Вибач.
Що, я все запоров?
Ще ні, ти ще встигнеш.
Через нього я почувалася невдахою.
Клянуся, він, мабуть, надрочував на моє приниження.
Якби той придурок мав талант, то сам був би актором.
А не давав уроки в торговому центрі.
Просто… Я завжди була з тих людей,
хто думає, що в них буде прекрасне, особливе життя.
Та, може, пора подивитись у дзеркало й усвідомити,
що я лише дівчина, що приносить шоти, і все своє життя я вже провтикала?
Послухай, у тебе буде прекрасне, особливе життя.
Я це гарантую.
Ів чекала, щоб хтось пообіцяв їй таке,
скільки вона себе пам'ятала.
Люблю цю пісню!
Тепер можеш дивитися на мої цицьки.
Добре.
Хочеш, щоб я танцював з тобою?
Ні.
Хочу, щоб ти дивився.
Навряд чи є дочки, яким приємно дивитись,
як офіціантка виконує для тата еротичний танець.
На щастя для Кейтлін, вона й сама могла прийняти чимало поганих рішень.
ВІТАЄМО НА ВЕСІЛЛІ ІВ І НІКА
Усім привіт. Я шафер.
Привіт, кохана. Це моя дружина.
Ще й року не минуло,
але було цілком логічно, що дружкою Ів обрала свою собаку, а не Кейтлін.
Який маразм.
Нікі, я познайомилася з тобою у той період, коли геть збилася зі шляху.
Кращого за тебе чоловіка я не знаю,
тому я тебе й обрала. Щоб ти дав мені життя, яке я завжди хотіла.
Я знаю, що одного дня ти станеш найчудовішим батьком.
Одного дня?
Я тебе кохаю, Нікі.
Кохаю.
Кохаю тебе, кохаю.
Ів, обіцяю кохати тебе кожну мить вічності.
Це з «Сутінок».
Котику. Це мій улюблений фільм.
- Тіллі. - Подивіться його. Це жах.
Я ніколи…
Я не знав, що таке кохання, поки не зустрів тебе.
Я завжди дбатиму про тебе.
Клянуся.
Оголошую вас подружжям.
- Можете поцілувати дружину. - Так!
Фу.
Мазаль тов!
Котику!
ПОГАНА МАВПА
А тепер про минуле Єнсі.
Тоді він ще працював детективом у Маямі.
І не подобалась йому лише вимога носити костюм.
Поліція Маямі! Ані руш!
Особливо він не любив погонь у костюмі.
- От гівнюк. - Швидше, швидше.
Що за чорт?
Дорогу!
Ти що?
Ай, бл***.
Ну все. Вставай.
Давай руки.
Не смикайся. Спокійно. Ходімо.
Я нічого не зробив.
Ага, тому й чкурнув від мене.
У нас є відео, як ти грабуєш салон краси.
Знаєш, яка найбільша біда злочинного життя?
Коли постійно тікаєш від закону, то нема часу
зупинятись і бачити, яке навкруги мистецтво.
От глянь на цю стіну. Подивися.
Непогано.
Непогано? Це ж охрінезна краса.
Тобі потрібен час, щоб посидіти й подумати над своїми вчинками.
Спортивний режим. Чітко. Так!
Наступні місяці
стали для Ніка та Іззі періодом розквіту шахрайської схеми зі скутерами.
Як тобі таке, сонечко?
- Який рахунок? - Я – 4, ти – 3, мій м'яч.
- Привіт, кохана. - Оце ти так працюєш?
О, ні. Ми цілий ранок продаємо, мов скажені.
Просто… Ми були дуже зайняті.
- Трохи відпочиваємо. - Не сци мені в очі.
Це ж компанія з продажу медичного обладнання?
А ніякого обладнання я тут ніколи не бачила.
Ну, це тому… це…
У нас субпідряд…
Приймаємо замовлення й передаємо далі.
Далі. Так, ну і…
- Дякую за пояснення. - Субпі…
Це все шахрайська схема.
Оцей лікар-придурок підробляє рецепти
для пацієнтів, яких не існує.
Хочете бути злочинцями, довбограї?
Прекрасно. Це ваші життя.
А я за це не відповідатиму. Я дзвоню копам.
Ів, люба. Поговорімо.
Хочеш поговорити?
Хочеш поговорити, Нікі?
Хто доглядатиме Тіллі, якщо я сяду?
Ів, прошу. У мене син.
Треба було думати раніше.
Ів. Ів, прошу тебе.
Алло.
Ти впісявся?
У школі він упісювався, коли лякався.
- Друже, це розвод. - О боже.
Нікі, він повівся.
- Боже. - Бачив би ти своє лице.
Ходімо бухати!
Авжеж, я все розказав Ів.
Якби Марісол дізналася, що ми порушуємо закон, у неї згоріла б срака.
Бо вона кінчена.
- Вона моя дружина. - Кінчена, але по-прикольному.
Імена пацієнтів мені надсилають секретарі з лікарень Броварду й Дейду.
Я беру їх у долю – виграють усі.
Дуже розумно, котику.
Але іноді я натрапляю на дуже принципових типів.
Думаю, такій богині, як ти, буде легше їх переконати.
Тому скажи: може, тобі було б цікаво допомагати нам?
Виводь мене на поле, тренере.
А люди обуряться, якщо ми будемо кохатися на столі?
Я не обурюся.
Обіцяю не дивитися, спочатку.
- Жартую. Іде. - Ти бридкий.
Заткніться. Кохана, нічого собі.
- Ти шикарна. - Дякую.
Приблизно в цей час
Єнсі заводив собі чергового затятого ворога.
І мені теж.
Напевно, і всім у черзі. Оцей чоловік пригощає.
ДЖ. МЕНДЕС
Не зрозумів. Ти хто в хріна такий?
Ви ж Мендес?
З гарячої лінії «Борці зі злочинністю»?
Я детектив Єнсі. Приємно познайомитися.
Ясно.
У чому проблема, детективе?
Проблеми, як такої, нема,
але в мене є історія, що може вам сподобатися. Теж як така.
На тому тижні я арештував гівнюка, який пограбував салон краси.
А потім прочитав у газеті, що водій автобуса отримав 4 500$
від «Борців зі злочинністю» за інформацію, яка й допомогла його арештувати.
Але тут щось не в'яжеться.
Бо мене ніхто на нього не наводив.
- Добре. Я пригощу тебе кавою. - Пізно.
Я говорив з водієм автобуса. Він жонатий на твоїй кузині.
Схоже, ти вербуєш друзів, щоб вони повідомляли
про злочини, які вже хтось викрив.
Як тобі історія? Поки що подобається?
Залежно, коли в ній буде місце,
де ти зрозумієш, що тебе це не гребе.
Це буде в розв'язці,
а попереду ще розвиток дії, де я тобі буду, мов чиряк на сраці,
а потім ми закохаємося в одну дівчину.
І зростемо як особистості.
Здуріти, як цікаво.
Не придовбуйся до мене.
Цілком очікувано, що саме в цю мить
Єнсі став міркувати, як же до нього придовбатися.
То ви, детективе Єнсі, подзвонили «Борцям зі злочинністю» спеціально,
щоб вимагати в сержанта Мендеса 50 000$?
Ні, неправда.
Алло, «Борці зі злочинністю». Знов я.
Тип, який керує вашою гарячою лінією, – абсолютно закінчений гівнюк.
Тобто ви не казали: «Хай дасть мені 50 000$»?
Думаю, за цю критично важливу інформацію хай дасть мені…
Ну, тисяч п'ятдесят доларів,
бо я дуже хоробрий, що звернувся до вас.
Казав, але ви неправильно передали мій тон.
Я казав це з особливим настроєм: дещо грайливо, дещо стримано.
Я й зараз говорю з таким тоном. Може, так легше зрозуміти.
Серйозно?
Ви хоч трохи поцікавились його біографією?
Він же брудний, як шкарпетка на дорозі.
Це несправжня приказка.
Усі приказки несправжні, поки хтось їх не скаже.
Значить, я першопроходець.
Ви зрозуміли аналогію. Він нечистий.
Джентльмени, для протоколу…
О боже.
…я навіть не уявляю, про що взагалі детектив Єнсі…
Прошу, не треба.
От що буде.
То це ви головний.
А я весь час думав, що він.
Це не камінь у ваш город,
бо щоб піднести головного, потрібен неголовний,
і кожен головний знає, що за кожним головним
є інший – не головний.
Тому разом ви – головна команда.
Мендес, ти замів сліди, але я не ідіот.
З гарячої лінії ти йдеш.
На жаль, якщо копати й далі,
то ми зганьбимо весь департамент.
Я бачив, тебе мають підвищити до детектива.
- Так, сер. Через місяць. - То цього не буде.
І через рік я б теж не подавався.
Так його, головний.
Швидкий удар молотком і – вольове рішення.
Можна й ще бити, та рішення є.
Думаю, тут я все зробив.
Пролив сонячне світло на дуже темну ситуацію. А тепер я йду.
Дякую, що знайшли для мене час.
І вам, і вам. Дякую.
Ще дещо.
То якого ж хріна тебе перевели?
Кажуть, що я безвідповідальний, некоректний і балакучий.
Балакучий – можливо,
але все інше – маячня.
Кінчений придурок.
І треба ж тобі було причепитися?
Як хочеш мати зуби,
- краще мовчи. - Подумаєш.
Не сумуй на Кіс, козел. Там так цікаво, що не буде коли.
Мерф, скажи детективу, що хтось украв мої шльопанці.
Ну все. Придурок.
- Ось воно. О, так. - Іди на хер.
Яка краса. Повішу в рамочці.
Побережи свій зад, Мендес.
Через тиждень мене візьмуть назад.
Його не взяли назад.
Довбаний Мендес.
От через таких копів у всіх нас погана репутація.
Це як з тим шимпанзе, що обгриз жінці лице.
Тепер ніхто не хоче тримати вдома шимпанзе.
Бо не можна дозволяти тримати вдома шимпанзе.
Тату, з тобою сьогодні не цікаво.
Ти ж не коп усього світу.
Забудь про Мендеса.
Той, хто щораз береться відновлювати справедливість, ніколи не знатиме спокою.
У молодості я був такий самий, а потім почав дослухатися до світу.
До вітру, дерев, самої природи.
Знов. Промова про чарівного ламантина.
Просто слухай.
Якось я плавав біля Блу-Спрінґз,
і на мене подивилася самиця ламантина…
Ні, подивилася в мене.
А потім я почув, як вона каже:
«Пливи за мною, Джим. Я навчу тебе все відпускати».
Мені вже давно не дає спокою одна річ,
тому я спитаю.
У тебе бував статевий зв'язок з ламантиною?
А знаєш, не відповідай. Мабуть, я не хочу знати.
Бо ніхто не хоче бачити батьків за таких обставин.
Розумієш? Це неприємно, тату.
Не стримуйся, Ендрю.
Природа чарівна.
Тваринам є що тобі сказати. Треба лише відкритися, щоб їх почути.
Боже. Треба йти в дім.
Буде буря.
Тільки не кажи, що про це тебе попередили птахи.
Не всі.
Тільки он він.
За наступний рік
Єнсі звик до бурхливого життя детектива в Кі-Вест.
Ти купив той будиночок?
Я ж не можу вічно знімати. Та й тут тепер мій дім.
Як вихідні з Монте?
Він мав знайомити тебе з дітьми?
- Так. - І?
Познайомив.
Ро, коли ти вирішив розлучитися з Танею і зізнатися, що ти ґей,
я був за тебе щасливий. Я подумав: «Нарешті мій друг буде радісний.
Може, навіть емоційно відкритий і вразливий».
До чого ти ведеш?
Ти бачив коли-небудь, щоб люди аж так сумно їли морозиво?
Я просто такий є.
Нещасний.
Існуєш нещасно.
Якби хтось почув, як ти говориш про мене,
то подумав би, що я серійний убивця.
Я не кажу лихого. Ти мій друг. Я все кажу тобі в очі.
Штрикаю в груди, бо люблю.
- Дякую. - Я не кажу людям,
що зірвав спину, бо сам тягну наші стосунки.
Я кажу це тобі.
Мабуть, з'їм ще кульку.
Сходи на морозиво з дітьми Монте.
Може, спробуй усміхатися в процесі.
Як же з тобою складно.
- Можна мені ще? - Авжеж.
«Останній присмак солодощів – то востаннє насолода».
Що-що?
Шекспір.
«Річард II».
Мій найулюбленіший Річард.
- Цікавий вибір. - І все?
Було приємно майже познайомитися з вами.
Я впевнена, що наші шляхи ще перетнуться.
Тоді й познайомимося.
Тоді Єнсі вперше в житті побачив невдале рішення
в оранжевій сукні.
Це хто?
- Біда. - Ти попросив її номер?
Я не просив номера біди.
Яке ти взяв тепер?
Те саме.
Ти серйозно? Ану спробуй відповісти радісно.
Яке ти взяв тепер?
Те саме.
Гроші вони гребли лопатою,
тому Нік, Ів та Іззі вирушили на Андрос у першу парну відпустку – святкувати.
- Готовий? Три, два, один. - Один.
«Добре виглядаєш, Біллі Рей!»
«Я й почуваюся добре, Луїсе!»
Чому ви це говорите? Я не розумію.
Це з «Помінятися місцями».
Фільм з Едді Мерфі.
«Норбіт»?
З ним є ще й інші фільми, теж класні.
Іди сюди.
Як же тут гарно.
Коханий, саме про таке життя я завжди й мріяла.
Ну, на роботі все непогано.
Тому, може купимо тут невеличке бунгало?
Бунгало?
Нікі, не бійся мріяти.
Дивись туди.
Там буде хол нашого ексклюзивного острівного готелю.
Готелю?
Ів зваблювала Ніка
уявними пляжними будиночками з терасами й пірнальними басейнами…
Чорт, я люблю пірнальні басейни.
…а він не вірив своєму щастю,
не вірив, що ця неймовірна жінка обрала його.
Невілл раніше не бачив цієї несумісної парочки,
але в нього було дуже погане передчуття.
Це чудова мрія.
У Ніка воно теж мало б бути.
Коханий, ні.
Він завжди давав Ів усе, що вона бажала.
Як думаєш?
Добре. Можна спробувати збільшити грошові потоки,
і тоді… Ну, можна купити нерухомість.
Справді?
Це не дуже великий ризик?
Та що може піти не так?
Міністерство юстиції перевіряє всю підозрілу діяльність.
Для нас такі обсяги замовлень електроскутерів – уже тривожний сигнал.
Розумію вас. Так, з нашими обсягами…
Уже й підрядчиків доводиться наймати.
У нас усе на підрядчиках.
Бо не хочеться ж вести бізнес із сараю.
Атож. Бо де ж тримати скутери?
Ви розумні. Мабуть, не треба вам пояснювати.
Замовляєш у підрядчика, і товар виїжджає за двері.
І все-таки нам треба побачити рецепти й порівняти їх з накладними.
Є одна проблема. Ми не тримаємо документи в офісі.
Це теж у нас на підрядчиках.
Послухайте.
Я винний лише в тому, що я не організований.
Обіцяю передати вам документи, щойно отримаю до них доступ.
Нік був міцний, волохатий чоловік. Дещо його видавало.
Маєте час до завтра.
Супер.
А от Іззі
все думав, чи не чули вони, як калатає його серце.
Це погано, так?
Це не добре, Іззі.
І що робити?
Треба тут усе зачистити й рвати кігті.
Що я скажу Марісол?
А якщо вона вирішить забрати Сема?
Нащо ти їси це лайно?
Бо тільки ця хрінь мене заспокоює!
Та ти ніби спокійний.
Я для цього не створений.
Це не моє. Я не можу…
Просто дихай і не впісяйся.
Вибач. Я тебе люблю.
І я тебе.
Усе буде нормально.
Нік надіявся, що Ів сприйме все так само добре.
Кохана, у нас є заощадження.
Можна втекти, будемо якось перебиватися.
Може, буде навіть цікаво.
Цікаво?
Що за херню ти оце сказав?
А наші плани?
А як же Багами й усе, що ти мені наобіцяв?
Ти все нахрін запоров.
Боже, Нікі. Ти ж знаєш, що я нічого не мала.
І я не вернуся до такого життя. Не вернуся.
- Я не зможу. - Люба.
- Не зможу. - А я не можу сісти за ґрати на 20 років.
Ти обіцяв піклуватися про мене.
Мені потрібно, щоб хтось піклувався про мене.
Нік зрозумів, що треба бути обережним,
щоб не втратити Ів назавжди.
Мені треба багато що обміркувати.
Крім неї, у світі були й інші жінки на межі соціопатії.
У Флориді їхня концентрація точно вища, ніж деінде.
Траплялися сильно травмовані.
Чому не кажеш, що сталося?
Та перестань.
Я знаю, що ти не в баскетбол грала.
Кліфф поставив?
Її чоловік – чмир, що впарює таблетки. Ти дивуєшся, що він її б'є?
Ми нічого не вдіємо, якщо вона не подасть заяву.
Я не хочу про це говорити, тому ми не будемо.
Значить, не будемо.
І я знаю, про що ти думаєш.
Ти відчуваєш порив зробити щось дурне.
Ти обіцяв піклуватися про мене.
Але повір: добре від цього буде лиш на мить.
А коли це почуття вивітриться, ти опинишся в сраці.
Такі рішення йдуть за тобою вічно.
Стій!
І доводиться жити з наслідками.
Тому поводься розумно. Не роби того, про що шкодуватимеш.
Ти загинеш?
«Загину».
ФБР уже мене не шукатиме, я зміню ім'я,
ми переїдемо на Багами, житимемо вільно й ненапружено.
Як?
Потопимо «Summer's Eve».
Так, шкода. Але ти повідомиш, що я зник.
Тоді дізнаються, що катер затонув – і діло вигоріло.
Ти отримаєш гроші від страхової й почнеш будувати наш курорт на Андросі.
Котику, ти що? Люди не такі дурні.
От що розповідали в одному з моїх подкастів про злочини.
Не можна визнати людину мертвою,
якщо нема її останків, якось так.
Я вже про це подумав.
Я відріжу ці два пальці.
Попрощайся з ними.
Нікі.
Лише два паль… Це ж тупо.
Таке робили просто заради
безплатного сандвіча з місцевої крамнички.
Ти що, котику? На це ніхто не купиться.
Кажуть, кохання штовхає людей на найдивніші вчинки.
Але хоч би хто це казав, таке їм точно не спадало на думку.
Тоді я відріжу щось більше.
Наприклад…
На таке всі купляться.
Кохана, я пожертвую чим завгодно, щоб бути з тобою.
Скажи щось.
Ніхто й ніколи не робив для мене нічого настільки романтичного.
Алло. Ми з тобою давно не говорили,
але я вирушаю рибалити,
тому хотів попрощатися.
Ну от…
Бувай, доню.
А що, ми тепер говоримо про наші відпустки?
Ну, добре. Того місяця ми з Саймоном були в «Епкоті».
Він набухався й дав Ґуфі в морду.
Саймон. Хто…
Хто такий Саймон?
Саймон – це мій наречений.
- Боже. - Так.
Ти мені казала. Вибач.
А де ви познайомилися?
У церкві.
- З ним я кинула наркоту. - Кохаю.
Он як. Ну,
скажи Саймону, що я винний йому рукостискання.
Кейтлін, я розумію, що ми віддалились,
але ти все одно моя донечка, і я тебе люблю.
Як скажеш.
Нік знав, що підвів дочку,
тому поклявся собі,
що якось загладить вину перед нею, якщо зможе все пережити.
Як тут усе класно.
Дуже професійно.
Я зробив, що міг.
То ми справді вирішили?
Шоу починається, друже.
Я стану легендою, правда ж, кохана?
Ти станеш справжньою, охрінезною легендою, Нікі.
Поговоріть з рукою, попрощайтеся з нею.
- Бувай. - Бувай.
Треба, щоб ти підійшла сюди й тримала руку.
- Що? - Бо я сам не впораюся.
Ти повинна тримати руку,
інакше вона вилетить у вікно.
- Я не думала, що асистуватиму. - А я не думав, що аж до такого дійде,
- але що вдієш? - Я б одяглась інакше.
Тільки відвернися. Картина тобі не сподобається.
А вже пізно? Не можна зробити йому загальну анестезію?
Без анестезіолога це небезпечно. Ти здуріла?
- А він відчуватиме? - Щоб він умер?
- Я не… Розслабся. - Ми й так ріжемо руку…
Розслабся?
Господи.
Він, ну, відчуватиме?
Мабуть. Відчує легке поколювання.
- Добре. Трохи колотиме, котику. - Ясно.
Готовий, друже?
О боже.
Колись Іззі був добрим лікарем,
тому Нік викараскався.
А от Ів узагалі ожила швидше за них обох.
Як тут вогко. По-флоридськи гидотно.
Йому знов боляче.
О, ну…
хай вип'є дві таблетки.
Дякую.
Та й мені можна, раз уже відкрив.
Хочеш…
Дякую.
Сиджу тут
і згадую, яке в батька було лице, коли мене взяли в медичний.
Він мною пишався.
Іноді людина опиняється на такій глибині, що може й утопитись,
якщо хтось її не витягне.
Лише справжній друг зробив би таке для Нікі.
Це не допомогло.
О боже.
Що?
Ледь не забула про годинник.
Фу. Гидота. Бл***.
Я ненадовго займу вашу ванну кімнату,
бо це не схоже на нещасний випадок на катері…
поки що.
З Різдвом.
Це тобі.
Хочеш потусити?
Я слухаю.
МЕДТЕХНІКА «МІДВЕСТ МОБАЙЛ»
То кажеш, ти рибалка?
Я хотів би спробувати.
- Справді? - Ні. Ненавиджу кораблі.
Мене захитує.
Я й на каное не можу плавати.
Ти нагадуєш мені сина.
Йому я теж здавався смішним.
Будь ласка.
Шоти.
Будьмо.
Ще раз прийміть моє співчуття.
Бл***.
Бл***. Бл***!
Плакала я непереконливо.
Я все спробувала, навіть уявила, як Тіллі збила машина,
але ніяк.
Чорт.
Навіть на Андросі життя з однією рукою – відстій.
Дихай.
Ти навчишся.
Бачиш?
Хочу пісяти. Я зараз.
Містере, а як ви втратили руку?
Я радо розкажу.
Я ліз на кокосову пальму, зірвався, упав
і приземлився на ящики з написом «Хай вас це не гребе».
А оце неприємно.
На вашому місці я проявила б повагу.
Її магія й досі сильна.
Он як?
То хай розпиляє себе навпіл.
Чуєш, Еґґ, розберися з цими ненормальними.
А я сходжу по кетчуп.
Переважно контакти Еґґа з людьми завершувалися конфронтацією.
А цей раз усе з неї почалося.
Твій бос – однорукий мудак.
Можливо.
Як буде наїжджати на мою Йа-Йа, його світу настане п****ць.
Не уявляю, як це може статися.
Не уявляєш?
Матиму на увазі.
Ти ж не тутешній?
Бо тутешній був би розумніший.
Досить уже на сьогодні кіл, Йа-Йа.
Не треба. Навіть не смій.
А мене нащо брати в коло?
Та що за тупість?
Що?
Написав той хлопець, Фінні.
Просить ще грошей.
Скажи йому, що ти не банкомат.
Та всього 500 баксів.
Хоче купити перстень на заручини.
От пощастило його дівчині.
Скину йому гроші на картку, та й по всьому.
Ясно.
І ти думаєш, після цього він відчепиться?
Ти читав книжку «Якщо дати мишці печива»?
Авжеж, читав.
У мене ж є дитина.
А ти чому її читала?
Я не хочу, щоб ми все життя боялися,
що цей мутний тип знов нас шантажуватиме.
У чому тоді був сенс відрізати тобі руку?
І що ти від мене хочеш, Ів?
Цим одержимість і небезпечна.
Щоб не втратити душу, треба боротися.
Ів, я не такий, чуєш?
Прошу тебе зрозуміти.
Я знаю.
Я теж не така.
Я вже казав: усе, що Ів бажала.
Може, хоч приблизно скажеш, скільки ще?
Вибач. Я думаю про інше.
Він був ще пацан.
Я розумію.
Правда.
Я тебе дуже кохаю, Нікі.
Усе погане скінчилося.
Обіцяю.
Вина також гнітила й Іззі.
Я готовий говорити. Сьогодні?
Їду, скоро буду.
Може, розмова з Єнсі вернула б йому сон.
Нік.
Оце сюрприз.
Що ти… Тобі безпечно бути тепер у Маямі?
Не зовсім.
Воно й не дивно. Таке божевілля.
- Можна зайти? - Так-так.
Вибач. Заходь. У мене тут безлад. Покоївка наклала на себе руки.
То що, як життя?
Як воно, з однією рукою?
Скажу правду.
- Я за нею не сумую. - Серйозно?
А сам як думаєш?
Я не чекав тебе в гості.
Класно, що ти приїхав.
Слухай, Із,
ти поміркував про Андрос?
Я знаю, що Ів говорила з тобою.
Так, говорила.
Мабуть, я залишуся тут.
Так. Бо я тепер нечасто бачуся з Семом.
Як ти з Кейтлін. Ти ж розумієш.
ЕНДРЮ ЄНСІ
А я хочу бачити його якнайчастіше.
Так, розумію.
Чуєш, Із.
Ти говорив з цим Єнсі?
З санітарним копом?
З санітарним копом.
Говорив, але я нічого не сказав.
Красунчик.
А потім я написав йому, щоб приїхав, що я все скажу.
Ти охрінів?
- Господи, серйозно? Коли? - Так.
Він якраз сюди їде.
Почуття провини нестерпне.
Я не знав, що вмиратимуть люди.
То було для захисту, для захисту всіх нас!
Але ж я про це не просив.
Послухай, послухай.
Моє сумління тебе не обходить.
Я скажу… Знаєш, що я скажу?
Розповім йому про схему зі страховками.
Що ти… Що, може, тому ти й загинув. Я нічого не казатиму.
Ти ж знаєш, що я тебе люблю, що я на твоєму боці.
Знаю.
Сходжу в туалет.
Добре.
Іззі мав надію, що в його другові ще лишалося добро.
І Нік теж на це сильно надіявся.
І дякую, що запросили на Андрос.
Це дуже щедра пропозиція.
Пусте.
Коли ступаєш на слизький шлях:
починаєш пиячити, вживати наркотики чи набуваєш іншого пороку –
зупинитися набагато важче, ніж іти далі.
Ти там як?
Прекрасно.
«Добре виглядаєш, Біллі Рей».
«Я й почуваюся добре, Луїсе».
Ви щойно кого-небудь бачили?
Лише вас.
Чудово.
От би ти вміла говорити, Тіллі. Щоб ми розмовляли.
Ти розумієш мамусю.
Ти така прискіплива до себе. Навіщо?
Ну, як пройшло?
Він мертвий.
Ох, сонечко.
Нікі, треба сідати в машину.
Нікі, треба сідати…
Виходь, Тіллі. Давай, хороша моя. Іди.
Іди пісяй.
Іди подзюр.
Ох, коханий.
Мені дуже жаль,
але ж ми знали, що таке може статися.
Іззі бував такий упертий.
Пам'ятаєш, як ми їхали в Орландо, і він захотів поїсти у «Вендіз»?
Я вже вмирала з голоду, ми проїхали «МакДональдз»,
«Чік-філ-Ей». Але ні, треба було їхати у «Вендіз».
Йому пощастило, що в нас тоді не було пістолета.
Що з тобою таке?
Ти ж знаєш, що я завжди невчасно жартую. Я…
Я хотіла сказати, щоб ти не картав себе через нього.
Не картав себе?
Він був мій найкращий друг.
- Що я в хріна накоїв? - Котику, треба їхати.
Ми ж завжди кажемо, що нас треба ставити на перше місце.
Ми такого не кажемо. Це ти таке кажеш.
Усі твої розмови про «нас»…
Але стається все зі мною.
Це я втратив руку.
Це я застрелив хлопця.
І це я щойно вбив найкращого друга.
Напевно, це прозвучало страшно.
Привіт.
Ой боже, не нервуйтеся.
Вибачте.
Це ми репетируємо,
ми граємо в одній п'єсі в театрі, що в Коконат-Ґроув.
Такий невеличкий приємний театр. У кінці вулиці.
Чекайте, я вас знаю.
О боже, ви ж Гезер з «Погоди»!
Я вас люблю!
Котику, це Гезер з «Погоди».
Дуже приємно зустріти колегу з індустрії розваг.
Можна з вами сфоткатися?
- Мені треба йти. - Ох, та ну. Будь ласочка.
Піднімете мені настрій на цілий день.
Я швиденько.
Я ваша палка фанатка… Вибачте, сумочка… Дівчата, так?
Завжди стільки фігні носимо в сумочках.
Ти глянь на неї.
Дякую. Господи.
Ну от.
Оце вже «ми»? Клади її в багажник.
І сідай уже в машину, бл***.
Тіллі.
О боже. Не можна, дурненька моя.
Ні. Яка гидота.
Поможеш мені викупати її, коли приїдемо додому.
У той вечір уперше з давньої давнини
Гезер не вела прогнозу погоди.
Ну от, передісторію ви знаєте.
Велика, щаслива сім'я.
Довго будете обійматися?
Я ж стою прямо тут. Чорт.
А на Кіс Єнсі й Роза
і досі намагалися дати раду наслідкам своїх дій.
Дійдеш додому сама?
Ні, мені дуже стрьомно.
Бо я сказав, що тебе вб'ють?
А, тепер я й сам почув.
Агов, Пестов, зможеш провести її додому?
- Вона не погодиться. - Це правда.
Ну добре.
- Може, візьмемо ка… - Не чіпай мене.
Я за них.
Клас. Та я не розумію, до чого це.
Я знаю, чому я тут, ще й у піжамі.
А тебе як у це затягло?
Не піддавайся його песимізму. Саме цього він і хоче.
Я, між іншим, і досі тут стою.
Говорімо мовою, яку розуміють усі.
Бро, ми в південній Флориді.
Якщо ти не знаєш іспанської, це твої проблеми.
Вона мені подобається.
Я радий, що ви порозумілися.
Я перебуваю на місці жорстокого вбивства нашої Гезер Макнеллі.
Як бачите, в'їзд у підземний паркінг перекрито,
бо поліція продовжує шукати докази, які вкажуть на виконавця
цього жахливого злочину.
Детектив Бертон, слухаю.
- Це детектив Мендес. - Не може бути.
Нарешті став детективом.
Що?
Тут, на Кіс, я мав за партнера Ендрю Єнсі.
Та пішов він нахер. Гівняне брехло.
Я йому передам.
Можете закривати вбивство Чарльза Фінні.
У нас у Маямі сталося самогубство.
Є збіг по балістиці, плюс накидка.
Тип, який замочив пацана, був в оранжевій накидці, так?
Так.
Ти в усьому впевнений?
Історія типова. Мутний лікар.
У нього вдома скрізь розкидано оксі.
Мабуть, пацан продавав його таблетки.
І як ти все з'ясував?
На гарячій лінії підказали?
Іди нахрін.
Зрештою всі доходили про Мендеса однакового висновку.
Мудак.
Нік так само був у Маямі, не відсвічував
і хотів, щоб усе було, як раніше.
А пам'ятаєш, ми ходили
на набережну в Дейтона-Біч і грали в скібол?
Так.
І я не віддавав тобі квитки, які ми виграли, поки ми разом не казали…
- Який сором. - Може, для тебе.
Слухай, я знаю, що не завжди був хорошим батьком.
Ага, я саме так і думала на твоєму похороні.
Я…
Хочу сказати, що мені дуже жаль.
Думаю, тепер я впораюся краще.
Якщо я буду потрібен, можеш на мене розраховувати.
Дякую.
То розказуй про цього Саймона.
Він класний, але ти, мабуть, сказав би, що він задрот.
Він закоханий у «Майнкрафт» і постійно ходить у сандалях.
Чую, він кінчений лузер.
Нік не міг повірити, що можна знов почуватися щасливим.
І надіявся, що цього ніщо не зіпсує.
ЄНСІ
Знов цей чувак дзвонить. Варто переживати?
Та це нічого.
- А Саймон носить капелюхи? - Перестань.
Кажи, Іззі. Хто тебе застрелив?
Не відповідає. Спробуй ти.
Вхідний отвір за вухом.
А кажуть, ніби він убив Фінні, а потім
застрелився сам.
Маячня якась. Ми мали зустрітися.
Атож. Ну хто стане стрілятися,
коли є нагода поговорити з тобою?
Давай без взаємних наїздів.
- Я не наїжджала. - Але поворотник увімкнула.
Він точно в тебе блимав, і ти вже звертала на цю дорогу,
бо… бо змінився тон.
Я з тобою згодна. Хрін там, він не міг застрелитися.
Нік був дрібний шахрай, федерали хотіли його посадити,
тому всім насрати, що він загинув.
А тут – нібито самогубство після вбивства,
і все дуже гладенько складається.
Бл***.
Ага.
А якщо я брехатиму, щоб справу не закривали?
Скажу, що оглянула труп, побачила ознаки вбивства?
Мені подобається, а значить, це жахлива ідея.
Не роби того, про що потім шкодуватимеш.
Боже, та яка різниця?
Ця робота роз'їдає мені душу.
Ого, це аж занадто похмуро.
Ну, нащо опиратися?
Ковтнемо оксиконтину, поставимо дез-метал
і відірвемося на повну.
- На. - А ти не будеш?
Це остання пачка.
І ти ж кажеш, що тобі роз'їдає душу.
То хай роз'їдає з фруктовим льодом.
Я сподівався, що ти так зробиш. Я знав, що зробиш, друже! Будьмо!
Роза вже й не пам'ятала, коли востаннє була з чоловіком,
який більше цікавився тим, що було в його роті,
ніж тим, що хотів запхнути в її рот.
Знаєш, я не… Я не завжди…
ненавиділа свою роботу.
Але останнім часом здається, що я їй належу.
Розо «Кампенсіно», ти нічому не можеш належати.
Кам-пе-сі-но.
Ну, тепер ти вже знаєш, що це не навмисно.
Твоє виправлення не допомагає,
тому дай я сам до цього дійду.
Багато голосних підряд. Гарне ім'я. Але важко вимовити.
Що це буде?
Побачимо. Знаєш, усі постійно кажуть
уникати тебе, бо ти затягнеш мене на дно.
Це правда?
На жаль, я можу підтвердити, що це безперечно на 100% правда.
Роза знала відповідь. Питання було для перевірки.
Фруктовий лід більше не їмо?
Ти хоч уявляєш, як це сексуально, коли чоловік каже правду?
Мені дуже подобається. Але маю одну думку.
Не хочу спиняти цей поїзд,
але, може, підемо кудись, де не так моторошно?
А ні, і тут добре.
Тату!
Капець!
Від цього Єнсі в нас можуть бути неприємності.
Знаю.
Може, й від Кейтлін.
Ти про що?
Ну, вона тепер багато знає і може…
розумієш, вона буває така раптова.
- І що? - Та просто
ти не бачив її на своєму похороні.
Вона тикала в мене пальцем і…
«Яка ж ти сука. Ти його вбила». То було божевілля.
Може, це тому, що в неї вмер батько.
Я розумію.
Просто…
Коханий, ми говоримо про тих, через кого в нас можуть бути неприємності. Я…
Уявімо, що через неї в нас таки неприємності. Що тоді?
Чого ти дратуєшся?
По-твоєму, я маю прибрати доньку?
- Я не… Боже. - Ти геть кінчена?
Я цього не кажу, Нікі.
Боже! Я б нізащо такого не зробила.
Я люблю Кейтлін.
Вона моя названа дочка.
Та йди нахрін.
То оце такої ти про мене думки?
Ти розбиваєш мені серце.
О чорт, вибач, я не так зрозумів.
Дай обніму, кохана.
Ох, мила моя, я тебе кохаю.
Я тебе кохаю.
І я тебе.
Ого, що тут у вас за драма?
О, донечка. Як вода?
Ів завжди вірила у свій талант.
Вона подзвонила б учителю з драмгуртка,
але за її сприяння він сидів за педофілію.
Хоч і було неймовірно, це не лише моя заслуга. Ти теж брала участь.
Ти таке вже робила?
Весь час трахаюся на роботі.
Якщо чесно, після розриву заручин у мене нікого не було.
Заручин! Ого, а що сталося?
Якщо коротко, то на виході з філармонії я познайомилася з хлопцем.
Я маю одне дивне правило.
Якщо ти любиш класичну музику, значить, маєш емоційне самоусвідомлення.
- Я ненавиджу класичну музику. - Ага, це помітно.
Після трьох років спільного проживання
виявилося, що він зраджував мене з інструкторкою з падлборду.
А найбільший прикол, що під час розставання
він зізнався, що й не був на тій симфонії.
Просто зайшов у туалет.
Фактично я змарнувала шмат життя на типа, якому приперло срати.
Ця історія стара як білий світ.
Привіт, Мел.
Бро, слухай, ти не повіриш, яка в нас тут херня.
- Тут… - Вибач.
- Ти нізащо… - Та нічого.
До… Заспокойся. Що сталося?
Якусь мить
Єнсі думав, що піде, не зробивши нічого дивного.
Гей. Люблю тебе.
Іди вже.
Гезер мертва.
- Що? - Так.
Угадай, хто її сьогодні підміняє?
- Не жени. Не може бути. Серйозно? - Ще б пак! Я!
О боже. Я нервуюся. Пахви мокрі.
- Ну все. Люблю тебе. Бувай. - І я тебе люблю.
Тебе в кабінеті чекає якась жінка, хоче поговорити.
Бро! Я ж іду на баскетбол. Не вигадуй.
Гаразд.
Мем,
колега сказав, що ви бачили когось
біля квартири д-ра О'Піла.
Ми вже з'ясували, що то самогубство, тому довго я вас не затримаю.
Скажіть, який він був із себе?
- Високий. - Добре, високий.
Це, власне, прекрасно. Це все, що нам треба.
Дякую.
Чекайте, то був він. Отой чоловік.
- Ви впевнені? - Той чоловік.
Мендес ще ніколи так не радів, що пропустив розіграш м'яча.
Що ти в хріна робиш, чувак?
Викидаю сміття, що магічним чином з'явилося на моїй території.
Що? Ось же урна для сміття.
Ого, я в шоці.
Ти знаєш, що таке урна.
Чувак, не знаю, хто накидав цього лайна.
Може, всрані птахи, пелікани, вітер.
Наступного разу я викину все в оцю велику жовту урну.
Сам ти велика жовта урна, лузер.
Я в білому, генію.
Хоч мені й радісно бути на місці Гезер Макнеллі,
ми всі надзвичайно засмучені цією втратою.
Навіть коли людина груба чи зла, усе одно сумно, коли вона вмирає.
Єнсі просто хотів розслабитись
і викинути з голови Ніка, Ів і мертвого д-ра Іззі.
Але іноді плани всесвіту йдуть у розріз з вашими.
Може, то все через знайомий вигляд крові на зливі в душі.
Або через те, що його шлях перетнувся зі шляхом малюка, якого він урятував.
До речі, Єнсі зауважив,
що з трьома ногами йому жилося аж ніяк не гірше, ніж з чотирма.
Він уявив, що й людина так могла б.
Знайшли руку Стріплінга, так?
І ми припустили, що сталося вбивство.
Так само, як ти припустила,
що твій наречений-гівноїд любив класичну музику.
До речі, її не любить жоден чоловік.
Але скажи: що як Ніка не вбили? Розумієш?
І що як Крістофер – це насправді цей довбаний Нік?
Я схвильований.
Словом, передзвони, коли матимеш хвилинку.
Секс мені дуже сподобався.
Може, варто було з цього почати.
Бувай.
Хрін тобі.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька