Floridos salos neabejotinai turi savo ritmą.
Tu net nepradedi dienos, nesulaukęs pasaulio paliepimo.
Tada grįžti į barą gydyti pagirių.
Nebent, suprantama, tai darbo diena.
Tada ją pradedi su kava.
- Skanaus. - Ačiū.
Džiaugiuosi, kad atėjai, ir, tiesą sakant, nė kiek nesistebiu.
O kavą, spėjau, geri su grietinėle ir dviem šaukšteliais cukraus.
Toks mano talentas.
Šiaip jau, vienas iš talentų.
Vieną kartą susapnavau, kad dėdė Teris susirgo vėžiu.
Jis nesusirgo,
bet turėjo apgamą, kurį pašalino dėl viso pikto, ir jis sveikas, taigi...
Kavą geriu juodą.
Tikrai? Be grietinėlės ir dviejų šaukštelių cukraus? Paprastai atspėju.
- Ne. Juodą. - Gerai.
Paprašiau, kad mano laboratorijoje nustatytų tavo kaulų nuolaužų DNR.
Norėčiau jas laikyti mūsų kaulų nuolaužomis.
Žinosime, ar DNR sutampa su Striplingo šią popietę.
Dievinu šią energiją.
Gerai. Iš pradžių apklauskim Madliną, merginą, kuri nuo manęs pabėgo.
- Gerai, einam. - Dievinu.
Tik turiu labai greitai patikrinti, ar čia laikomasi visų taisyklių,
bet apsisuksiu žiauriai greitai.
Pala, juokauji, blemba?
- Pranešiau darbe, kad sergu. - Roza, nežinau, ką tau pasakyti.
Kai kurie iš mūsų rimtai žiūri į savo darbą, aišku?
Grįšiu po sekundėlės.
Sveiki. Higienos inspektorius.
Jancio skrandžio laimei,
ši virtuvė buvo tokia švari, kad joje bemaž galėjai valgyti.
- Čia viskas gerai, inspektoriau? - Taip, beveik viskas pagal taisykles.
Jei kabinėčiausi,
užkliūtų tik gyva beždžionė, ėdanti vynuoges spintelėje.
Nevili!
- Kodėl taip išrėkei mano vardą? - Sutvarkyk tai.
Ne pirmą kartą Nevilis atsidūrė bėdoje dėl to,
kad Drigsas mėgo vynuoges.
Pone, čia mano beždžionė. Ne jos.
Taip, turėsiu omenyje.
Bet, sąžiningai dirbant maisto kontrolės darbą,
nelabai svarbu, kieno čia beždžionė.
Svarbiausia, kad išvis yra beždžionė.
Gerai. Klausykit, mano vardas – Nevilis Stafordas, man ši savaitė labai prasta.
Sesė pardavė mūsų vaikystės namus Andre.
Pardavė, nors aš ten gyvenau.
Taip.
Bet jei pridarysiu jai rūpesčių restorane,
neteksiu moralinio pranašumo.
O jūs ketinat nuolat jai tą priminti.
Taip, ketinu.
Man patinka jūsų nusiteikimas, Nevili.
Ponia, grįšiu kitą savaitę,
jei virtuvėje nebus jokių beždžionių,
nesurašysiu skundo.
Tinka?
Ačiū. Labai jums ačiū.
- Lieku skolingas. - Priminsiu.
Žinai, turiu pasakyti, kad suaugęs vyras be mašinos – labai seksualu.
Sonis pažadėjo man gauti naują.
Tai kurioje iš tų 5 000 marškinėlių parduotuvių dirba Madlina?
Ji vadinasi „Saldi krūtinė“, todėl, spėju, ieškome klasiškos parduotuvės.
Ką darai?
Nesuk dėl to galvos. Tiesiog policininko darbas.
Štai ir ji.
„SALDI KRŪTINĖ“
- Pastatysi mašiną iš galo? - Taip.
Esi buvusi „Saldžioje krūtinėje“?
- Ne. - Gerai.
- Bet aš ją žinau. - Suprantu.
Kaip ir aiškinau, būk pasiruošusi, nes ji – bėgikė.
Kas bėgikė? Brolau, žinai, ką?
- Leisk kalbėti man. - Rimtai?
Visą laiką? Gerai.
Labas, Madlina.
Nesijaudink. Aš tik norėjau... Gerai.
Štai ir išbėgo.
O šūdas!
Vardan jų naujos partnerystės reikėjo pasakyti...
Sakiau, kad ji bėgikė.
Kodėl kaskart, kai tave pamatau, pabėgi?
Nes tu – faras.
Šiaip jau, jis ne faras.
Ne šiuo metu, nors padėtis gali pasikeisti.
Klausyk, jau esu įkliuvusi,
o žmonės klausinėja, iš kur mudu su Finiu gavom pinigų.
Nepardavinėju narkotikų ar panašiai.
Turiu galvoje, pardavinėjau ketaminą ir ekstazį, bet heros – niekada.
Darosi panašu į keistą „Sezamo gatvės“ seriją.
Nemanau, kad tu pardavinėji narkotikus,
bet manau, kad tu su savo vaikinu įsivėlėt į kažką negero.
- Prašau. - Labai ačiū, pone Pestovai.
Tau paprašiau juodos, nes sakei, kad tokią mėgsti.
Mėgstu.
Pažiūrėsim.
Gal galima privatumo?
Čia mano parduotuvė.
Gerai.
Rusų kalba tokia graži, tiesa?
Žodžiu, Madlina, nuvažiavau pas savo seną draugą Kitą Ficpatriką.
Jis – laivo, kuriame dirbo Finis, kai buvo sužvejota ranka, kapitonas.
Tik norėjau žinoti, ar tavo vaikinas tądien movė jaukus ant kabliukų.
Spėk, ką pasakė Kitas.
„Tai skaniausia sumauta kepta krevetė, kokią kada nors valgiau.“
Aš pats kaltas, nes daviau jam žolės stovėjimo aikštelėje,
labai stiprios, kurios man suveikė mano draugas Migelis.
Ją vadina „Traukinio avarija“, bet nukrypau.
Bet tada jis pasakė...
Tądien Finis prižiūrėjo meškeres,
o tai keista, nes buvo žiauriai sudėtinga
priversti tą perkarusį šiknių išvis ką nors dirbti, supranti?
- Nori? - Ne, ačiū.
Statau dešimt žalių, kad jos apšiktos žiurkių.
Mano tėtis vaikystėje dirbo kažkokiam sumautam žvejų laive.
Kapitonas liepdavo jam nupirkti didelį šaldytą marliną,
kad įtikintų turistus, jog šie kažką sugavo.
Užmauni negyvą žuvį ant kabliuko,
leidi jiems ją ištraukti ir bingo!
Jiems atrodo, kad sugavo didelę žuvį. Suprantat.
Man tik įdomu,
ar Finis galėjo taip juos išdurti su ranka?
Jancis neseniai sužinojo, kad jei bent sekundei užsičiauptum,
kartais tiesa paaiškėtų savaime.
Sakiau jam, kad taip nedarytų, bet jis pasakė, kad nieko čia tokio.
Tai tik pokštas.
Ir pinigų buvo tiek daug. Trys gabalai.
Žinai, kas jam davė ranką?
Spėju, kad nelabai aukšta blondinė.
- Jis sakė, kad bičas. - Šūdų šūdas.
O šaldiklyje, kuriame buvo ranka, laikau savo darbinį alų.
„Vidurio vakarų mobilioji medicina“. Niko Striplingo bendrovė.
- Kokio Niko? - Aukos.
- Ankstesnio rankos savininko. - Aukos?
Minutėlę.
Manot, kad tas, kas nužudė tą tipą Niką, pribaigė ir Finį?
Manot, dabar jis nusitaikys į mane?
Ne. Jei jis manytų, kad kažką žinai, jau būtum mirusi.
Rimtai?
Kas? Tai tik tiesa. Tai teisingas teiginys.
Žinai, ką? Gal, kad būtų saugiau,
manau, geriau išvažiuok iš miesto kelioms dienoms.
Kur, po galais, turėčiau važiuoti? Neturiu pinigų.
Negaliu gauti kito darbo.
Tik per plauką dar turi šitą.
Ačiū už privatumą, subingalvi.
Jis visada mane seka.
Jis to nepripažins, bet žinau, kad jis turi ryšių su rusų mafija.
Mudu su Finiu turėjom susituokti,
liepiau jam nesišvaistyti tais pinigais.
Mylėjau tą šiknių, bet jis buvo ne „Alvinas Einšteinas“.
- Albertas... - Nereikia.
Žinai, ką? Gauni komisinius?
Gal nupirkim šitam dičkiui marškinėlius?
Gal „vagitaras“?
- Dveji už 20 dolerių. - Gerai, puiku.
Turi marškinėlius „Negaliu patikėt, kad dėl to nusiskutau kiaušus“?
Noriu tokių marškinėlių.
GYVA ANTIS
Kitoje miesto pusėje Neviliui atėjo laikas grįžti namo.
Ačiū.
Ačiū, kad susitvarkei su tuo vyruku.
Štai ką reiškia padėti šeimos nariui,
o ne suvaryti peilį į nugarą.
Gal aš tau padedu. Tu užstrigai, Nevili.
Leidi dienas žvejodamas ir gerdamas su draugais.
Gal dabar pradėsi gyventi.
Prašyčiau. Tau tik reikėjo pinigų, kad suremontuotum restoraną.
Aš bent jau bandau kažką padaryti.
Blogiausia, kad jis žinojo, jog sesuo teisi.
Viso, sese.
Ei, kvaileli.
Išeisi be jų?
Ir štai taip Nevilio susitikimas su sese baigėsi.
„SAMAROS SALOS BISTRO“
Tas vaikis.
Skrydis namo truko 45 minutes.
Bet tiek laiko buvo per akis susigraužti, kad nesilanko dažniau.
Mūsų šeima jums labai dėkinga.
Čia Džeimso atminimui.
Ačiū, kad padėjote jam pereiti.
Buvo garbė.
Taip, esu tikra, tėtis būtų gyvenęs amžinai,
jei nebūtum pasirodžiusi ir paėmusi mano mamos pinigų.
Drėja.
Atsiprašau dėl jos.
Užjaučiu dėl netekties.
Susitiksime per laidotuves.
Ta mergaitė mano, kad gali taip su tavim kalbėti?
Gražiai elkis, Jaja.
Ji neteko tėvelio.
Nepagarba.
Ir ne tik ji.
Visa šita karta.
Manai, tai kažkaip susiję su jų telefonais?
Tikrai taip manau.
Palauk. Šaipaisi iš manęs?
Tik truputį, Jaja.
Tiesiog jau milijoną kartų tą sakei.
Visada galima sužinoti daugiau nei tai, ką jie galėtų...
„Ką jie galėtų perskaityti, sėdėdami ant klozeto.“
Manai, esu juokinga ar tiesiog juokiesi iš manęs?
Negali būti abu variantai?
Žinai, kad myli mane.
Grįžęs namo Nevilis norėjo pažvejoti ir surikiuoti mintis.
Vienintelė bėda, kad išplaukęs paskutinį kartą šiek tiek išgėrė,
todėl dabar tiksliai neprisiminė, kur paliko savo valtelę.
Ieškai savo valties?
Aš ją išlaisvinau.
Kaip suprasti „išlaisvinai“?
Ji buvo mano teritorijoje, todėl ją atrišau.
Norėčiau manyti, kad ji kažkur ten laiminga plaukioja.
Ji buvo vandenyje.
Vanduo tau nepriklauso.
Štai ką pasakysiu. Duodu tris sekundes iš čia išsinešdint.
Vienas...
du.
Majamyje
Jancis su Roza nuvažiavo į nuobodų biurų kompleksą už miesto.
Jame prieš tai buvo įsikūrusi „Vidurio vakarų mobilioji medicina“.
Gerai. Tai kam tas kaklaraištis?
Su juo atrodau beveik kaip agentas,
kertu lažybų, kad tas, kas perdavė ranką Finiui, dirba čia.
Dar negerai.
Pala, manai, tai – vaikinas, Kristoferis?
Tai sena istorija.
Vyras pakviečia žmoną į firmos kalėdinį vakarėlį.
Yra baras, nemokami gėrimai ir amalo šakelė.
Nespėji nė mirktelėti,
ji jau dulkinasi su kolega Kristoferiu biuro sūkurinėje vonioje.
Gerai, tai yra ir biuro sūkurinė vonia?
Mėgstu pasakoti vaizdingai. Ką manai?
- Leisk... Galiu sutvarkyti? - Prašau.
Taip daug geriau.
Štai taip. Gerai.
- Atsiprašau. - Gerai.
- Tik duok man sekundėlę. - Pirmyn. Taip.
Bone, ar turėčiau kreiptis „Plovere“?
- Kaip nori. Atsišauksiu į abu vardus. - Kur tu?
Mums abiem bus saugiau, jei nepasakysiu.
Jūsų gėrimas.
- Ačiū, Riki. - Nėra už ką.
Rikis? Yra Rikis? Gali paduoti telefoną Rikiui?
Net jei ir paduočiau, Endriau, jis nepasakytų.
Rikis – geras žmogus.
Džiaugiuosi, kad kažką radai.
Atrodo, kad jis – ypatingas, Bone.
Tavęs ieško pareigūnė iš puikiosios Oklahomos valstijos.
Žinau, tadgi nesu linkusi atskleisti savo buvimo vietos.
Kas sako „tadgi“?
- Tau viskas gerai? - Aš sukuosi.
- Ačiū. - Taip.
Nesitikėjau, kad susitikinėsiu su lytine nusikaltėle,
turiu galvoje, su vienu iš mokinių – rimtai?
Prašau, nekalbėk apie Kodį kaip apie auką.
Iki 18-o gimtadienio jam buvo likę trys mėnesiai, jis žinojo daugiau pozų už mane.
Niekas nenukentėjo.
Tu šito nežinai.
Jis galėjo pasitempti petį, daužydamas delnais su visais draugais.
O varge...
Žodžiu, taip negalima.
Šiaip ar taip, neturėjai statyti savęs ar nepilnamečio į tokią padėtį.
Man metas.
- Mano mama. - Taip.
- Panašu, kad ji daug dulkinasi. - Tu žiauriai tiesmuka.
- Nagi. Paskubėk. - Nepadedi.
Skambino mano buvusioji, bet tarp mūsų seniai viskas baigta.
Jau kelios dienos.
Man nerūpi.
Tikrai? Šiek tiek įsižeidžiau.
Atrodo, kad senukas Nikas labai skubėjo uždaryti biurą.
- Sveiki? - Štai ir jis.
Aš – agentas Jancis.
Maniau, jūs, federalai, jau apžiūrėjot šitą vietą.
Taip, tik dar kartą peržvelgsim, Donaldai.
Sudėsim visus taškus ant „i“.
Žinoma. Turbūt taip reikia, kai tiriat draudimo apgavystę.
Leisk paklausti... jei nieko prieš... kur apsikirpai? Kietai atrodo.
Mama nukirpo.
- Tau tinka. - Ačiū.
Padaviau paraišką tapti federaliniu pareigūnu.
- Ją atmetė. - Donaldai.
Donaldai, pažiūrėk į mane. Žiūrėdamas į tave matau vieną dalyką.
- Tu – agentas. - Ačiū.
Aš taip nesijaučiu, bet smagu girdėti.
Nesileisk į kompromisus, Donaldai.
Man nusišikti, ką pasakė tavo patėvis, aišku?
- Didžiuojuosi tavimi, žmogau. - Ačiū, žmogau.
Tu mane įkvėpei.
Nesiliauk siekti žvaigždžių.
- Nereikėjo abejoti kaklaraiščiu. - Taip.
Jei mūsų naujasis draugas bent kiek išmano savo darbą,
jis pastebės, kad stovėjimo aikštelėje stovi tik tavo sportinis visureigis
ir supras, kad nesame federaliniai agentai.
Taigi, paskubėkim.
Pažiūrėk, gal rasi ką nors, pažymėtą „Kristoferio“ vardu
arba aplanką, pavadintą „žmogžudystė“. Bet ką.
Roza bandė susikaupti, bet kažkas jai vis dar nedavė ramybės.
Leisk paklausti.
Kaip gali užmegzti santykius su moterimi ir nežinoti jos tikro vardo?
Kaip ta, kuriai nerūpi, regis, apie tai galvoji.
- Todėl pasijutau truputį geriau, nes... - Man tikrai nerūpi.
Manau, kad truputį rūpi. Nuojauta sako.
Brolau, man viskas gerai. Man viskas gerai.
Mūsų veikėjų nelaimei
pasirodė, kad Donaldas, tiesą sakant, šiek tiek išmanė savo darbą.
„VIDURIO VAKARŲ MOBILIOJI MEDICINA“
Nevilis, kita vertus,
nebuvo toks įsitikinęs, kad moteris, kuriai jis atidavė pinigus,
bent šiek tiek išmano savąjį.
Kas nutiko su mano prakeiksmu?
Kristoferis ką tik į mane šovė.
Turėčiau atnešti tau daugiau pinigų? Už ką?
Tau dabar atrodo tinkamas metas?
DŽEIMSO VENDELIO GYVENIMO PAMINĖJIMAS
Galim pasikalbėti po to arba niekada.
Rinktis tau.
Po to.
Kaip visada, Jaja pastebėjo nepagarbą ir įsidėmėjo ateičiai.
Lipk į savo medį.
Nevilis su Drigsu buvo nieko prieš palaukti
žmonių taip vadinamame kapinių name.
Drigsui patiko laidotuvės.
Jam nepatiko dauguma žmonių, todėl jis neliūdėdavo, kai jie mirdavo.
O dėl Nevilio – čia gyveno vienas iš jo mėgstamiausių žmonių.
Kodėl taip susiraukusi?
Nevili.
Ne ji.
Kodėl kalbi su tuo kvailiu?
Ji.
Done, leisk paklausti.
Manai, Drakonų karalienės magija veikia?
Jaučiu, kad veikia.
Turi merginą, ką?
Labas, Tane.
Nevili, nekalbėk su manimi.
- Tavo draugė? - Šiek tiek laiko praleidom kartu.
Neturiu namų.
Pagalvojau, gal galėčiau šįvakar čia apsistoti?
Lulu, nubėk į vidų ir atnešk Neviliui stiklinę vandens.
Ačiū, Lulu.
Kodėl tau neapsistojus pas vieną iš savo pigių šliundrų?
Nė viena nepriėmė.
Pagyvensiu pas tavo dėdę Čarlį. Aš jam patinku.
Taip, paprastai vengiu ištekėjusių moterų, bet Bonė buvo protinga, pasaulietiška.
Buvo smagu.
Dar ji buvo vaikus dulkinanti sociopatė.
Sakiau, kad smagu.
Čia ne Kristoferis,
bet radau pluoštą senų receptų ir kelias medicininės priežiūros formas.
Ant visų – to paties gydytojo pavardė.
„Izraelis Opylas“. Per daug absurdiška, kad būtų išgalvota.
Jancis džiaugėsi reikšmingu atradimu,
bet neturėjo laiko švęsti.
Šūdų šūdas.
Sutikau tuos tipus laidotuvėse. Jie – agentai. Turėtume eiti.
- Kaltinu tave, kad įkvėpei Donaldą. - Padaryčiau tą vėl.
ELEKTRINIŲ VEŽIMĖLIŲ NAMAI
Roza neklydo.
Donaldas tikrai susitapatino su šukuosena.
Einam.
Sveikas, bičiuli.
Jam nepatinka, kai jį vadina „bičiuliu“.
- Ne, aišku, kad ne. - Gerai.
Aš eisiu pirmas, vietoj jauko.
Aš eisiu į kitą pusę. Tu peršok per sieną, gerai?
- Nuostabu. - Žiauriai greitai sutikai.
Puikus planas.
Yra ir versija, kurioje jaukas – tu.
- Ne, man patinka tavoji. - Gerai.
Eik!
Jancis neatsižvelgė į tai,
kad ir šuo, ir Roza yra sportiškesni už jį.
Šūdas!
Majamyje-Deide tėra vienas gydytojas, pavarde Opylas.
- Pasak žemėlapio, mes netoliese. - Kaip laikosi tavo užpakalis?
Ne per geriausiai.
Bet tavo paplūdimio rankšluostis beveik sustabdė kraujavimą.
Puiku.
Žinau šitą rajoną.
Gali sustoti prie tos lūšnelės mėlynomis durimis?
- Ką? - Čia.
Gerai.
Ką tu...
Ką ruošiesi...
Alio? Turiu klausimų.
Čia gyvena sušiktas detektyvas Džonis Mendesas.
Tai kita istorija kitam laikui.
Stengiuosi padaryti tai kaskart, kai atvažiuoju.
O Dieve. Šitas tipas.
Mažos pergalės.
Važiuojam.
O, taip. Sėdėti – siaubinga.
Turėtume važiuoti. Šiaip jau ką tik įvykdėme nusikaltimą.
- Tai sunkus nusikaltimas. - Mes įvykdėm?
Džonis Mendesas – blogas faras.
Visi jo nemėgo.
Net ir demoniškų akių katė, kurią jis taip mylėjo.
Tiesą sakant, tai dėl jo
Jancis nebedirbo policininku Majamyje.
Gal todėl Janciui buvo visai smagu grįžti į miestą
ir padirbėti detektyvu.
Gydytojau Opylai?
Sveiki?
Kas čia?
Inspektorius Jancis. Turiu kelis klausimus.
O šūdas.
Taip. Gerai.
Ateinu.
- Kaip sekasi? - Sveiki, kaip jūs?
Taip. Užeikit.
- Prašau. - Kiek dabar valandų?
Šiaip jau vos kelios minutės po chalatų valandos, tai viskas gerai.
Gerai.
Jūsų subinė kraujuoja.
Taip.
Taip jau yra.
Pone Opylai, norėčiau užduoti jums kelis klausimus apie Niką Striplingą.
Taip, gan džiazovas vardas, Izraelis Opylas.
- Iš kur jis? - Turbūt pirmiausia klausinėsi tu.
Prisistatau Iziu.
Mano mama buvo žydė. Metė mano tėtį. Ištekėjo už airio, todėl Izraelis Opylas.
- Aišku? - Panašu į Brodvėjaus spektaklį.
Ištisa saga.
Klausykit, Nikas miręs,
todėl aš nieko prieš atsakyti į klausimus, bet noriu didžiulės neliečiamybės.
O jei neliečiamybė bus normali?
Ne, jos turi būti labai daug.
- Jis jos suteikti negali. - Ji teisi.
Maisto inspektoriams tokių galių nesuteikia.
Ką?
Jumis dėtas dėl to nesijaudinčiau. Tiesiog mėgaukitės kokteiliu.
- Anksčiau buvote chirurgu, tiesa? - Taip.
Turėjau tokį gerą verslą.
Devyniasdešimt devyniems procentams žmonių Floridoje reikia keisti klubus.
Bet ta medicininė komisija... Tie sumauti šikniai fašistai.
Kalbu neoficialiai, niekam to nesakykit.
Bet aš turiu problemų dėl priklausomybės.
- Baikit. - Užsikruškit.
Jūs rimtai?
Aš ne visai tokį gyvenimą buvau suplanavęs.
Pasakysiu jums tą patį, ką sakiau savo draugui Donaldui.
Nesiliaukit siekti žvaigždžių.
Mulkis.
Gal pakalbėkim apie draudimo apgavystę?
Ar „Vidurio vakarų mobilioji medicina“ kada nors priima tikrus pacientus?
Ne. Tai klasikinė apgaulė su neegzistuojančiais pacientais.
Išrašydavom „Medicare“ sąskaitas už įrangą, kurios nepristatydavo.
Už elektrinius vežimėlius ir ką tik nori.
O senjorai, kurių tapatybes nušvilpėm, net nenutuokė,
nes čekius valdžia atsiųsdavo tiesiai mums.
Kiek Nikas jums mokėjo?
Tūkstantį dolerių už išrašytą el. vežimėlį.
- Kartais daugiau, jei geras mėnuo. - Leiskit paklausti.
Kaip manot, Nikas su Yva buvo gera pora?
Turiu galvoje, ar įsivaizduojate, kad Yva būtų galėjusi nusukti į kairę?
Ne, jie išties mylėjo vienas kitą.
Kartais per daug, jei atvirai. Rankų vienas nuo kito neatitraukdavo.
DĖL EKSKURSIJŲ KREIPTIS Į KRISTOFERĮ GRUNJONĄ
Viešai demonstruodavo jausmus. Šlykštu. Bučiuodavosi su liežuviais.
Žinot, kai matosi liežuviai? Nenori matyti svetimo liežuvio.
Be to, kartais bučiuodamasi Yva žiūrėdavo į tave.
Labai nervindavo. Tarsi siektų dominuoti.
Gal galiu pavaišinti...
Nenoriu. Ačiū.
Paimkit, vėliau išgersit.
- Nereikia. - Gerai. Aš paimsiu už jus. Lehayim.
Klausykit, galų gale... Grįžkim.
Pažvelkim iš toliau. Būkim atviri vieni su kitais, gerai?
Niekas nenukentėjo.
Nežinau. Girdėjau, kad skauda, kai žudo.
Žudo? Ką jūs čia paistot?
- Nikas nuskendo. - Žinot, gal.
Bet tas vaikis tik paėmė pinigus,
kad užkabintų nukirstą ranką ant valo.
Tas vaikis negyvas?
Nušautas į širdį, taigi, taip.
Aš nebenoriu kalbėti.
Aš snūstelėsiu.
Fantastiška mintis, nes nemiegojot jau 15 minučių,
o miegas – labai svarbu.
Žinot, ką aš padarysiu, pone Opylai?
- Izi? - Izis.
Taip. Izi, jei vėl panorėsite kalbėti,
dėl visa ko paliksiu jums savo kontaktinius duomenis.
Tinka?
Taip.
Šūdas.
Po laidotuvių Drakonų karalienė kantriai laukė kapinėse.
Jai patiko leisti ten laiką,
be to, ji žinojo, kad Nevilis netrukus ateis.
Pasisaugok, Nevili. Buvai nemandagus.
Numirėliams storžieviai nepatinka.
Turi ką pasakyti?
Atsiprašau.
Sakyk ne man. Geriau jiems pasakyk.
Visų atsiprašau.
Man jis nepatinka.
Jaja, man patinka.
Turi čia šeimos narių?
Mano motina su tėvu guli štai ten.
Mano motina irgi kažkur čia.
Nereikia bijoti dvasių tų, kurie mus mylėjo.
Jie linki mums gera.
O kiti – nelabai.
Atnešiau tavo pinigus.
500 viską pagreitins?
Iškart čiumpi jautį už ragų, berneli.
Paimsiu tavo pinigus,
bet tavo veidas vis dar kupinas abejonių.
Veidas niekad nepaslepia mano jausmų.
Man patinka, kad negali paslėpti savo veido.
Dabar jis atrodo labai...
susinervinęs?
Noriu tikėti, kad gali padaryti tai, ką sakai.
Argi to negana?
Turbūt turės užtekti.
Ne.
- Dabar jau prisidirbai. - Nori patikėti?
Paaiškink jam, kodėl tikėjimas yra svarbus.
Be tikėjimo nėra jokios magijos.
Tada aš pradėsiu tikėti.
Pažadu.
Jajai to neužtenka.
Turi įrodyti.
Kaip?
Auka.
Ne tik pinigai, kažkas, kas tau svarbu.
Viskas, kas man svarbu, jau buvo atimta.
Ne viskas.
Drigsas? Jis šiknius.
Jis tik nesuprastas.
Ir Nevilis priėmė sprendimą,
dėl kurio Drigsas grieš ant jo dantį iki pat jų gyvenimų pabaigos.
Gerai.
Jis jūsų.
Dabar atgauk man namus.
Geriau bėk, kol ji nepersigalvojo.
Jis sakė, kad vaikis, kuriam padaviau ranką, negyvas.
Kas per šūdas, Yva?
Negyvas? Jei tai tiesa, labai liūdna.
- Tai tu nežinojai? - Ne.
Ką tu čia paistai?
Jis perdozavo? Tas vaikis atrodė kaip narkomanas.
Aš narkomanas!
Rimtai? Tik juokauju.
Jį pašovė, Yva, su sumauta kulka.
O tai baisu.
Ginklai – didžiulė problema šioje šalyje, ypač Floridoje.
Aš žiauriai bijau. Žiauriai bijau, blemba.
Izi, paklausyk manęs.
Giliai įkvėpk. Pasistenk atsipalaiduoti.
Ne, mane ištiko panikos priepuolis.
- Viskas bus gerai. - Turiu pritūpti.
Giliai kvėpuok. Noriu girdėti.
Iškvėpk per burną. Giliai iškvėpk iš pilvo.
- Viskas gerai? - Taip.
Esmė tokia.
Iš tikrųjų pažįstu tą vyruką, su kuriuo kalbėjai.
Tas tipas vardu Jancis.
Jis net nėra tikras faras.
Žinau. Jis maisto faras. Kas per velnias yra maisto faras?
Todėl nesijaudink, gerai?
Žinai, ko tau reikia?
Yva?
Šūdas. O Dieve, vos nepaspringau.
Turiu nepamiršti kramtyti.
Tau reikia vaisinių gėrimų ir pasilinksminti saulėje.
Turi atskristi į Andrą. Atsiųsiu tau lėktuvą.
Žinai, kad man ten patinka.
- Ten taip ramu. - Būk geras, atvyk, gerai?
Čia vartysiesi kaip paršas srutose. Visur pilna oksio.
Žinai, ką padarysiu aš?
Asmeniškai kasvakar padėsiu tau jo ant pagalvės vietoj ledinuko.
Gerai, pagalvosiu apie tai.
Atskrisk, gerai?
Tiesą sakant, Yva leido jam sekundėlei pasijusti geriau.
Labai tave myliu. Pranešk nau...
Bet tik sekundėlei.
Čia mūsų Kristoferis, ar ne?
Tu jį paėmei? Turiu galvoje, argi tai ne įkalčių vagystė?
Prašyčiau, tai brošiūra. Jas reikia paimti.
Žinai, šiuo metu nedirbu policininku,
antraip turbūt tiesiog patikrinčiau Kristoferį Grunjoną,
bet man neleidžia tirti šitos konkrečios bylos,
taigi, ką man daryti?
Gerai. Rytoj patikrinsiu.
- Tu nuostabi. - Žinai, ką?
- Nustatyta tų kaulų nuolaužų DNR. - Mūsų kaulų nuolaužų.
Nieko keisto. Sutampa su Striplingo rankos DNR.
Ar žinai, kas čia per dūžiai, Roza?
- Kas? - Tai mes dedame bylos pagrindus.
Smagu.
Stebėk. Susigrąžinsiu senąjį darbą
turbūt anksčiau nei užbaigsiu ledus.
Gal ir ne.
Kas su tavim negerai, blemba?
Aš žiauriai išbadėjęs.
Naujasis darbas toks šlykštus, kad net negaliu valgyti.
Kaip tau sekasi darbe?
Žinai, buvo smagu atsiplėšti nuo lavonų.
Ir kas tave paskatino imtis smagios teismo medicinos patologijos?
Nežinau, žmogau. Koks skirtumas. Toks mano darbas, supranti?
Kam jo darbas patinka kasdien?
Žonglieriams. Ledų degustatoriams. Žaidimų laidų vedėjai smagiai leidžia laiką.
Mėgėjai išgerti dieną, kol neateina vėlus vakaras.
Manau, žmonės, dirbantys bandelių parduotuvėje, mėgsta savo darbą.
Iš pradžių, jei pernelyg ilgai ten nedirba.
Kada nors galvojai apie kokį nors kitą darbą?
Gerai, rimtai.
Kodėl elgiesi taip, tarsi čia būtų pasimatymas?
Kodėl aš darau ką?
- Niekaip aš nesielgiu. - Tikrai?
- Tu rimtai? - Kas čia per pokalbiai apie nieką?
Kalbu apie „susipažinkim artimiau“ žaidimus. Nupirkai man ledų.
Jei nori žinoti, aš su savo buvusiu partneriu Rochelijumi
visada ateidavome pavalgyti ledų po puikaus dienos darbo.
Prašyčiau. Visiška netiesa.
Roza, laukiu nesulaukiu, kol vieną dieną atsiimsi savo žodžius.
Tikrai nenori vėl susitikti su manimi rytoj?
Nes jei nori, sutiksiu tave
su didžiuliu juodos kavos, kurią dievini, puodeliu.
Tiek to. Gerai?
- Nemėgstu juodos kavos. - Ką?
Geriu su grietinėle ir dviem šaukšteliais cukraus,
o tau nepasakiau, nes nenorėjau, kad būtum teisus.
Žinau.
Jausmas buvo dar geresnis, nei tikėjosi.
...ir vėl laukia saulėtas ir labai drėgnas savaitgalis.
Aš – Hetera Orų Mergina, ir štai koks bus oras.
Mano sesuo daro jai makiažą ir sako, kad ji tikra kalė.
Su didvyriais geriau nesusipažinti.
Na...
Pasirūpink tuo užpakaliu.
Taip, ir tu pasirūpink savuoju.
Abu rūpinsimės savo užpakaliais.
Skirtingai nei Jancis, Nevilis tiesiog norėjo, kad diena baigtųsi.
Čarlzai.
Tu namie? Man reikia vietos prisiglausti.
Čarlzai! Čia aš!
Jėzau. Kas tau nutiko?
Egas tėra samdomas banditas.
Tikroji bėda – Kristoferis.
Jis užgrobė paplūdimį,
privertė žmones parduoti sklypus, papirko vietos valdininkus.
Viskas čia nešvaru, seni.
Gal šiek tiek pastiprinsiu Drakonų karalienės prakeiksmą.
Lažinuosi, jei pasiknaisiočiau jo biure, rasčiau ką nors, kas jį palaidotų.
Tie žmonės pavojingi. Nebūk kvailys.
Nebūsiu kvailys.
Pistoletas veikia?
Tokį klausimą užduotų kvailys.
Radau jį nardydamas rife prie Mažosios vilties įlankos.
Bet gerai jį išvaliau.
Padaryk man paslaugą.
Kad ir kokią kvailystę sugalvojai, neskubėk.
Pabudęs iš ryto dar pagalvok.
Labai jau daug reiks galvoti, Čarlzai.
Gerai. Matot, todėl norėjau atsivesti jus čia naktį.
Pažvelkit į mėnesieną vandenyje.
- Be galo gražu. - Žinoma. O kaip žvejyba?
Ištraukiau 3,5 kg žuvį, todėl nežinau, ką sugausit jūs.
Sveiki.
Ar čia galbūt mūsų naujasis kaimynas?
- Sveiki. - Važiuokime į viešbutį.
- Sveiki, aš Barba. - Labas, Barba.
- Mano vyras Bazas. - Vajetau. Tik pažvelkit į judu.
- Mes jus parvešim... - Atvira santuoka?
Juokauju. Tik juokauju.
Jis teisus.
- Žvejyba čia nuostabi. - Taip.
- Bet su laukiniais šunimis kita istorija. - Sakiau, Bazai.
- Ką? - Laukiniai šunys?
- Taip. - Čia?
Ne. Neklausykit jo. Nesu matęs laukinių šunų.
Būtent čia ir bėda.
Jūs jų nepamatot, kol jie jūsų neužklumpa.
- Na... - Mums, suaugusiems,
tai ne bėda, bet vaikučiams šiame rajone tikrai reikia saugotis.
- Na... - Stetsonų mergaitė, tikrai,
ji išgyveno, bet...
nepasakyčiau, kad ji laukia mokyklinių nuotraukų.
Jūs... Tai...
Žinot, ką? Pažiūrėkit.
Jei pažiūrėsit, dar matosi dantų žymės. Matot, bičiuliai?
- Matot, kas nutiko? - Gerai.
Nemanau, kad įsimetė infekcija. Bet rytoj sužinosim daugiau.
O kaip mūsų katės?
O varge. Šunys dievina kates.
Tiesą sakant, pagrindinis jų maisto šaltinis –
smulkūs namų augintiniai.
Smagu buvo susipažinti, bičiuliai.
Linkiu nuostabaus vakaro.
Padarykit man paslaugą – būkit saugūs.
Taip. Gerai pakalbėjai, žmogau.
Jancis gan didžiavosi savimi.
Bet neilgai galėjo tuo džiaugtis.
Verčiau bėk, šūdpalaiki!
Atsiprašau dėl to, bičiuliai.
Kaimynystėje gyvena būrelis narkašų.
Tiesą sakant, man jų gaila. Kai kuriuos iš jų pamaitinu, bet ne šitą.
- Turime didžiulių bėdų su narkotikais. - Gerai! Jėga!
Apsinešęs jis ne visada supranta, į kokį namą eina.
- Sėskit į mašiną. - Turiu kalną žolės.
Bandau duoti jam žolę, kad jis atprastų nuo metamfetamino.
Puikaus jums vakaro.
Kitą rytą Nevilis keikė Čarlzą,
nes nepajėgė užmigti.
Tačiau jis vis dar galvojo.
Buvo pernelyg anksti šaltam alui,
todėl Nevilis ėmėsi kai ko kito, kas padėdavo jam apsispręsti.
Jis spėliojo, ar tik jam žvejyba padeda praskaidrinti protą.
Bingo. Gerai.
MADLINA
Kas gero, Madlina?
Klausyk, nežinau, ar mane išgąsdinai, o gal žolė buvo bloga,
bet, blemba, jaučiu, kad kažkas mane seka, seni.
Gerai, abejoju, ar tave kas nors seka.
- Puiku. Labai tau ačiū. Viską sutvarkei. - Gerai. Šio to tave išmokysiu.
Noriu, kad apsidairytum ir pamėgintum įsiminti veidus.
Ieškok įsimenančių bruožų.
Akinių, ilgos barzdos, katiliuko.
- Pala, kas tas katiliukas? - Skrybėlė.
Tada ir sakyk „skrybėlė“. Jėzau.
Gerai. Skrybėlė. Patenkinta?
Kai įsiminsi,
nueik už kampo.
Gerai. Taip ir padariau.
Dabar grįžk ten, iš kur atėjai.
Žiauriai greitai. Bėk! Greitai. Bėk.
- Gerai. - Dabar vėl peržiūrėk veidus.
Kas nors į tave žiūri? Labai stengiasi nežiūrėti?
Ne, niekas net nepastebėjo.
Tada tavęs neseka.
Jautiesi geriau?
Taip. Tiesą sakant, geriau.
Gerai, nes taip iš tikrųjų ir yra,
aš nieko neišsigalvojau.
Biče, rimtai?
- Bet dabar, kai pasakiau... Paklausyk. - Tu toks šiknius.
Dabar, kai pasakiau garsiai, planas visai neblogas.
- Užsikrušk, seni. - Tik noriu, kad tau viskas būtų gerai.
Gerai, viso.
Šiknius.
Sakoma, kad stresinėse situacijose atsiskleidžia, kas esame.
O Madlina buvo tuščiomis kišenėmis.
Antra vertus, Izis turėjo gerą širdį.
ENDRIUS JANCIS
Tiesiog jis jau seniai nebuvo pasielgęs deramai,
todėl jam prireikė šiek tiek laiko.
GAL: OPYLAS
ESU PASIRUOŠĘS KALBĖTI. UŽVAŽIUOSI PO PIETŲ?
Ar negali žmogus pažvejoti?
Taigi, pažiūrėk.
Patikrinau jį miesto ir valstijos duomenų bazėse.
Tas tipas Kristoferis Grunjonas
niekur neužfiksuotas,
nėra nei jo adreso, nei vairuotojo pažymėjimo, nieko.
Tarsi tas vyrukas išvis neegzistuotų.
Po Floridą valkiojasi daugybė įtartinų neegzistuojančių žmonių.
- Kaip man jį rasti? - Nerasi.
Žinai, ką? Kol kas dar nenusipelnei šito pastelito.
Liaukis.
Gerai. Duosiu dar vieną progą.
Čia dirbo toks faras. Vardu Jancis. Žinai, kas jis toks?
Taip, geras vyrukas. Kodėl? Tu juk su juo nesusitikinėji, ar ne?
- Ne. - Gerai.
Jis – sumauta katastrofa. Inkaras, ne žmogus.
Visus nusitempia su savimi.
- Bet jis – geras vyrukas? - Puikus vyrukas.
Atiduok, Roza. Šįryt išgėriau vaistus nuo diabeto.
Nagi. Parodyk, kad mane myli.
Kaip visada
Jancis nė nenutuokė, kiek daug žmonių juo domėjosi.
„STOUNIO KRABŲ UŽEIGA“ GERIAUSIA ŽUVIENĖ FLORIDOS SALOSE!
Jis buvo užsiėmęs, nes turėjo susitikti su Soniu ir galiausiai gauti pažadėtą mašiną.
Argi ne puikiai mėtau raktelius?
Rimtai lauki atsakymo?
Kas čia per mėšlo gabalas?
Nevažinėsiu su šita klouno mašina.
Apie ką tu kalbi?
KBB išrinko šį konkretų automobilį geriausiu tarp mažų automobilių 2016 m.
Matai, kokio aš ūgio?
Aš Floridoje, kur karšta. Tu mane įsprausi ten.
Tarsi gyvenčiau spintoje.
Oro kondicionierius puikiai veikia.
O jo anga bus tau prie pat veido.
Ir vėl išmušė karštis.
Dar vienas priešas iki gyvenimo pabaigos.
Ką tik uždariau tą užeigą.
Kaip ji taip greit atsidarė?
Kas žino? Kažkas padarė paslaugą. Kažkas įkišo į kišenę.
Ką padarysi?
Žinai, beveik panašu į vakuumą,
į kurį galėtų įžengti teisėsauga.
Ačiū už informaciją.
Taigi, kaip susiklostė ta keista situacija su ranka?
Byla uždaryta. Ačiū Dievui.
Oficialiai paskelbta, kad mirtis buvo atsitiktinė.
Dukra Keitlina vakar padėjo parašą.
Gerai.
Einu, užimsiu mums stalą.
Būtinai užsisakyk žuvienės. Į ją deda bulvių ir senų prezervatyvų.
Tikrai? Rodai man nepadorius gestus susisukęs kuodą, vyruti?
Taip. Aš jį susisukau dėl higienos reikalavimų.
Tavo užeiga – sumauti spąstai žiurkėms. Kodėl neįsitaisai katino?
Taip, turiu katę štai čia.
- Fransis. Ji miela. - Taip, tada nusipirk tigrą.
Floridoje tigrų negausi, idiote.
Apie tai buvo pastatytas dokumentinis filmas, asile.
Atrodai nusiminęs.
Tik truputį.
- Ji jį nužudė, Ro. - Gal.
Bet byla baigta. Iš jos tiek žinių, brolau.
Velniop šitą daiktą.
Niekam nerūpės, kad sušiktas sukčius,
apgaudinėjęs draudimo bendroves, gavo, ko nusipelnęs.
Tu šiek tiek šniukštinėjai, tiesa?
Taip, nes man galima.
Žinai, kodėl? Nes esu faras.
Tu – maisto inspektorius.
Nesikišk.
Jancis visada stengdavosi paklausyti Ro, bet nepavykdavo.
- Labas, inspektoriau. Užeik. - Labas.
- Tinkamas metas? Žinoma. - Taip, užeik.
Kaip tik ruošiausi tau skambinti.
- Nusprendžiau, kad aš tik... - Žinai, ką?
Taip nekantrauju išgirsti, ką ruošiesi pasakyti,
kad net pasakysiu pirmas,
antraip tiesiog negalėsiu susikaupti.
Buvai teisi, Keitlina.
Yva nužudė tavo tėtį.
Žinau, gali kilt šiokių tokių nesklandumų, nes tu padėjai paskelbti jį mirusiu.
Galvą guldau, kad ji tau pasiūlė
dalį tos draudimo išmokos.
- Dabar įdėmiai klausau. Rėžk. - Žiūrėk, žmogau.
Tiesa ta, kad tėtis sudaužė savo laivą ir paskendo.
Man tik reikėjo ką nors apkaltinti.
Žiauriai ilgai meldžiausi dėl šito mėšlo. Dabar susitaikiau.
Tu Bibliją išmanai tikrai geriau už mane.
Man visada atrodė, kad nužudyti žmogų
ir sukapoti jį į gabalėlius griežtai draudžiama,
bet, žinai, jau šimtą metų nesilankiau bažnyčioje.
Ką čia kalbi?
Keitlina, jų vonioje radau tavo tėčio rankos kaulų nuolaužų.
Žinau, kad turėjai nebaigtų reikalų su tėvu.
Ir kertu, kad giliai viduje manei,
kad gal vieną dieną jūs susitaikysit.
Bet Yva atėmė iš tavęs tą galimybę.
Tikiuosi, buvo verta.
Keitlina buvo pratusi, kai jai prikišdavo klaidas.
Bet nebuvo pratusi, kad taip skaudėtų.
Nuo visų tų nedorėlių Jancį ėmė pykinti.
Jis tik tikėjosi, kad pasikalbėjęs su Iziu užbaigs visą šią nesąmonę.
Ar ką nors ką tik matėte?
Tik jus.
Puiku. Aš eisiu.
Jancis žinojo, kad neturėtų velti į tai Rozos,
bet vis tiek pamėgino jai paskambinti.
Gerai. Taigi, jis truputį vyresnis,
antra vertus, man nelabai sekasi su bendraamžiais.
Jis per daug kalba, o jo buvusi mergina – lytinė nusikaltėlė.
Taigi, tokie reikalai.
Bet jis aukštas. Aukšti man patinka.
Nežinau. Ką manai?
Manau, tau žūtbūt reikia pasidulkinti.
Mira, brolau. Gali patikėti, kad Hetera šiandien neatėjo į darbą?
Oras yra jos gyvenimas tiesiogine prasme.
Tik tarp mūsų, tikiuosi, ta kalė mirė.
Yra žinių apie Heterą?
Ne. Tikiuosi, jai viskas gerai.
Ir aš.
Tu neįtikėtina. Kodėl taip sakai?
Neatsiliepei į skambutį.
Čia tas, su kuriuo dulkinsiesi?
Aš tau perskambinsiu.
Aš tave tikrinau.
Dar nenusprendžiau, ar įsileisti tave į savo gyvenimą
būtų į naudą mano psichinei sveikatai.
Atsakymas turbūt neigiamas.
- Opylas negyvas. - Ką?
Taip. Be to, aš įšokau į savo mašiną.
Beje, turiu mašiną. Žiauriai kieta. Labai gerai vertinama.
Bet ir vėl atsivėrė žaizda ant sėdynės.
- Parodyk. - Tik dėl to, kad esi profesionalė.
Regis, liepiau ja pasirūpinti.
Maniau, kad lipni juosta viską sutvarko.
Lipk ant stalo. Susiūsiu žaizdą.
Gerai.
Gal ant to tuščio, nes ant to guli šis ponas?
Nepatiko pokštas? Čia kaip lavoninėje.
Aš jau eisiu. Juokauju.
Taigi, vaikinas Kristoferis nužudė Striplingą,
o išvykusi Yva užsitikrino alibi.
O mano rasta brošiūra susieja Opylą su jais abiem.
Bet kam žudyti Opylą?
Kažkas turėjo nupjauti negyvėliui ranką,
kad būtų panašu į nelaimingą nutikimą, o Opylas – chirurgas.
Labai gudru.
Norėčiau manyti, kad jei būčiau turėjęs daugiau laiko,
irgi būčiau taip sugalvojęs, bet...
Esi anksčiau tą dariusi?
Gyvam žmogui – ne, todėl nejudėk.
Taip, lyg vairuotojas mokinys. Neįsižeisk.
Tu irgi ne auksinis, drauge mano.
Ne, tiesiog kai duri adatą, skauda, kai duri gilyn, jaučiu.
- Šitaip? - Taip!
Būtent šitaip.
Nagi. Atsiliepk.
Atsiliepk.
MĖGSTU SUBINĘ KAIP ASILAS
Deja, kai Madlina užtrukdavo darbe, gamindama pornografiškus marškinėlius,
ji mėgo klausytis savo klaikios muzikos.
KEISTAS DETEKTYVAS
Ji taip medituodavo.
Velnias.
Kas?
Tas vaikis Finis, supranti, o dabar – Opylas?
Jaučiu, kad tas Kristoferis nori paslėpti palaidus galus.
Vienintelis likęs žmogus, kuris ką nors apie tai žino – Madlina,
o jai kiek anksčiau šiandien pasirodė, kad ją seka.
Dabar ji neatsiliepia į sumautą skambutį.
Tada turėtume važiuoti.
Tu ten beveik baigei?
Beveik.
Dabar baigėm.
Gerai.
Nevilio sprendimas įsilaužti į Kristoferio biurą
nebuvo toks baisus, kai nebuvo sarginio šuns.
Vargšas gyvūnas buvo pernelyg psichologiškai traumuotas, kad dirbtų.
Taip nutinka, kai tave užpuola beždžionė.
Sveikas, bičiuli.
Gera vėl tave matyti.
Esu tikras, kad jai viskas gerai. Kuo ji ten vardu?
Madlina. Mes dar tolokai.
Aš tik prašau tavęs patikrinti jos butą.
Gal užsukti į jos darbovietę.
Negaliu, žmogau.
Montė šįvakar pagamino paeliją, ir, kaip žinai, nuo jos mane ima miegas.
Turbūt jai nieko nenutiko.
Tai tik nuojauta.
Žinai, kiek kartų tavo nuojauta pasiteisino per visus tuos metus?
Atsakysiu už tave.
Niekada. Nė karto.
Taip. O jei šįkart bus kitaip?
Visada taip sakai. Labos nakties, Janci.
Nagi, žmogau. Matai, kas čia vyksta.
Tu sužlugdysi šią salą.
Tau niekas nerūpi?
Rūpi, kad sumokėtų.
Todėl metas tave aplamdyt, sūnau.
Tas daiktas išvis veikia?
Nežinau. Nori sužinoti?
Tada eik.
Tik žinok, kad geruoju tau tai nesibaigs.
Dar pamatysim.
Čia buvo už Čarlzą.
Įprastai dabar rodytume Heterą Orų Merginą
su orų prognoze, bet, pasirodo, šįvakar orus pristatysiu aš.
Čia Majamis.
Yva niekam nesakė, kad yra Majamyje, todėl lankytojų nelaukė.
Sveika, mieloji. Kokia maloni staigmenėlė.
Mums reikia pasikalbėti.
Ką tik apibūdinai mano svajonių vakarą. Užeik.
Nešk savo liesą subinėlę čia.
Nagi. Sėsk. Patogiai įsitaisyk.
Negaliu. Aš negaliu.
Kas? Ko tu negali, brangute?
Nužudei mano tėtį, Yva.
Širdele.
Mes apie tai jau kalbėjom.
Gal įpilsiu mums išgerti ir mes apie tai paplepėsim?
- Aš nebegeriu. - Gerai, tada atnešiu tau alaus.
- Pabūk čia, aš tuoj grįšiu. - Stok.
Gerai.
Rankos pakeltos.
Nenoriu būti bjauri, bet, manau, pirmą kartą matau,
kaip ištvėrei dešimt sekundžių nekalbėdamas.
Madlina buvo susijaudinusi, kai skambino, aš elgiausi šlykštokai,
bet tik nenoriu, kad ji nukentėtų.
Roza norom nenorom jį užjautė.
Suprantat, jie abu buvo pernelyg daug prisižiūrėję mirčių.
Ir jie suprato labai paprastą tiesą.
Nesvarbu, kaip norėtum, kad žmogui viskas būtų gerai,
norai retai ką pakeičia.
Kokį velnią čia veikiat?
Tai puikus klausimas.
Atvažiavome, nes manėme,
kad yra mažytė tikimybė, jog tave gali nužudyti.
Janci. Kas per šūdas? Kas vyksta?
Netikras pavojus. Tik bloga nuojauta. Aš kaltas.
Bet man daug reiškia, kad atvažiavai, ir atrodai kasdieniškai fantastiškai.
Roza. Čia Rochelijus, mano buvęs partneris.
- Labas. - Labas.
Tu blogiausias, blemba.
Kodėl negali žvelgt į šviesiąją pusę? Niekas šįvakar nebuvo nužudytas.
Žinai, ką? Verčiau jau būtų metas ledams, blemba.
Sakiau.
Viso, Madlina. Džiaugiuosi, kad nesi mirusi.
Man tereikia, kad tu tai tik kartą pripažintum.
Tiesiog pasakyk, Yva.
Pasakyk, kad nužudei mano tėvą, prašau.
Dauguma žmonių viską iškloja,
žvelgdami į pistoleto vamzdį.
Bet Yva žinojo, kad jai viskas bus gerai.
Niekad tau nepasakysiu, kad nužudžiau tavo tėvą,
nes aš jo nenužudžiau.
Tėti?
Sveika, brangute.
Išvertė Sandra Siaurodinė