Viena iš Floridos salų ypatybių yra ta,
kad, išskyrus pagiriotus turistus,
beveik visi čia keliasi gan anksti.
Galima pasėdėti prie duburių, likusių po potvynių,
ir pasivaikščioti iš ryto prieš sėdant žiaumoti pusryčių.
Jancis prastai miegojo.
Negalėjo nustoti galvojęs apie tą pašautą vaikį.
Su savo teisininku jis visada sveikindavosi taip pat.
Geros ar blogos naujienos?
Gal aš skambinu tik pasilabinti iš ryto.
Niños, pusryčiai.
Monte, kai skambina tavo teisininkas, naujienos būna geros arba blogos.
Kaip šįkart, seni?
Geros naujienos.
Gydytojas Vitas su Soniu susitiko už uždarų durų,
jis atsiima visus kaltinimus.
Teismo nebus.
Jokių įrašų tavo asmens byloje.
Tai nėra gera… Tai puiki naujiena, blemba.
Tai neįtikėtina, žmogau. Kodėl nuo to nepradėjai?
Sonis nepasakė man visų smulkmenų,
bet sakė, kad viską tau papasakos nuovadoje.
Puikumėlis. Ar mūsų vyrukas netoliese?
Taip, jis čia pat.
Ne.
- Gali įjungti garsiakalbį? - Žinoma.
Labai ačiū, Monte.
Ro, tu ten?
Noriu pasikalbėti su tavimi bare „Pusė kiauto“.
Atminsiu iki tavęs dviračiu. Nuvažiuosim į barą kartu.
Tikrai neprivalai atvažiuoti.
Žinau, kad neprivalau, bet noriu.
Ir tu taip pat nori, kad atvažiuočiau. Tau tik nesmagu tą pasakyti.
Išsivalyk dantis. Aš tave apkabinsiu.
Pasimatysime po kelių minučių.
- Janci, nesivar… - Gal liausiesi būti savimi? Viso.
Galėjai užkirsti tam kelią, blemba.
Nuo minties, kad gali susigrąžinti darbą,
Jancio eisena pažvalėjo.
Radau šią nuostabaus grožio kriauklę jūsų paplūdimyje.
Pagalvokit apie tai.
Gerai, bičiuliai.
Patikėkit, tai, ką pasakysiu, nuraus jums stogą.
Ar jums patinka ši spalva? Pastelinė geltona.
- Klausau? - Paklausyk, kas per nesąmonė.
Ji jau stengiasi paskelbti tėtį mirusiu.
Čia Keitlina, tiesa? Kaip sekasi?
Nesu tikra, kuri čia sielvarto stadija,
bet manau, kad kažkuri tarp neigimo
ir „aš tikrai nužudžiau savo vyrą“.
Panašu, kad dar tvirtai neapsisprendei.
Vis dar aiškiniesi, taigi…
Ji tą padarė. Ji net jau turi vaikiną.
- Tikrai? - Gali patikėt tokia nesąmone?
Gal galėtume tiesiog susitikti?
Gerai. Susitikime Ki Vesto bare „Pusė kiauto“.
Rytoj trečią valandą. Gerai?
- Gerai. - Gerai. Viso.
Kas per šūdas?
Kas per… Baikit.
Baikit. Šūdas. Mėšlas… Baikit.
Traukitės nuo manęs, blemba. Traukitės…
Jancis buvo dėkingas, nes bites, regis,
traukė mulkiai.
Per mažai vandens.
O Dieve, jos visur.
Patraukit jas nuo manęs! Traukitės!
Kita vertus, Evanas Šukas
galvojo daugiausiai apie bites savo burnoje,
ir ar jos galėtų sugelti jo smegenis.
Apskritai, diena žadėjo būti gera.
Taip atrodė neilgai.
Andre Yva ką tik užbaigė rytinį širdį stiprinantį ėjimą.
Ji sustojo pafotografuoti, ir ne tik kirus.
Mažuti, tas sumautas šiknius tebegyvena mūsų paplūdimyje.
Statome penkių žvaigždučių kurortą. Šlykštu. Tili dar neatsigavo po traumos.
Egai, pasirūpink tuo.
Dabar?
- Gerai. - Tu – geriausias, Egai. Mylim tave.
Mažuti, galiu nuvažiuoti į Nasau? Noriu apsipirkti.
Dar neturime pinigų.
Dabar jau turime?
Yva žinojo, kad dulkindamasi sūkurinėje vonioje gali pasigauti ŠTI,
bet jai atrodė, kad verta.
Majamio koronerio biure buvo tiek darbo,
kad kartais Roza jausdavosi atbukusi, matydama tiek mirčių.
Velionė – 29 m. baltaodė
su buku daiktu sukeltos traumos požymiais ir supergražia palaidinuke.
Bent jau gražiai atrodei, išsiruošusi į miestą, ar ne?
Mergyt, su tavim kažkas negerai.
Koks skirtumas, Džaneta.
Paprastai Roza pakankintų Džanetą dėl jos užknisančio smerkimo,
bet šiandien jos mintys klajojo kitur.
Labas, brolau.
- Atvažiuosi šįvakar? - Taip,
atvažiuosiu po darbo.
Brolau, taip netinka.
Gal gali bent pasistengti gražiai atrodyti šįvakar?
Tai ne bjauru, tai tiesa.
Mel, pradėkim šitą sumautą pasirodymą.
Man subinė nutirpo.
Ar ten ta Hetera sumauta Orų mergina?
Turiu eiti. Myliu.
Vale. Viso.
Atsiprašau. Kalbėjau su sese.
O Dieve, kam rūpi, blemba?
Tiesiog sutvarkyk man plaukus.
Bus padaryta.
Neįtikėtina. Nerodai posūkio signalo.
- Iš kur kitiems žinoti, kad suksi? - Nepasiilgau šito, blemba.
Kodėl spaudi vairą taip, lyg norėtum pasmaugti?
Gali sukelti avariją. Dabar mes laukiam.
Nesu šiknius.
Tik sakau, kad tau neturėtų būti leista vairuoti motorinės transporto priemonės.
Nuo tada, kai nebesame partneriai, be problemų visur nuvažiuoju pats.
Mes vis dar esame partneriai.
Mes visada būsime partneriais.
Tik sakau, kad persirikiuodamas į kitą juostą
neprivalai žvalgytis per petį penkis kartus.
Tau galva apsisuks.
Ta senutė visureigyje lipo man ant šiknos.
Nesukontroliuosi visų senučių, važinėjančių visureigiais.
Bet žinai, ką gali sukontroliuoti?
Savo reakciją į senutes visureigiuose.
Tu žiauriai vargini.
Turiu perstatyti šitą daiktą. Gali duoti raktelius?
Jo nereikia perstatyti.
Šiandien atgausiu ženklelį, o tu, atrodo, visai nesidžiaugi.
Tai – vienas iš dalykų, su kuriais turėtum padirbėti,
Ro.
Jei leistum sau pajusti džiaugsmą,
tai būtų ne blogiausias dalykas pasaulyje.
Tavo šeima tau padėkotų. Aš tau padėkočiau.
Ir, svarbiausia, žinai, kas tau padėkotų? Tu.
Tu padėkotum sau.
Aš kupinas džiaugsmo.
Kur eini?
Perstatysiu sumautą automobilį.
Kodėl nuo to ir nepradėjome?
Taip ir sakiau.
Aš neklausau.
KI VESTAS ŠERIFO NUOVADA
Jo, Janci.
Jo. Labas rytas.
Smagu, kai tave mato.
Štai ir jis.
- Mano vyrukas. - Bičiuli.
Klausyk, žinau, kad turbūt oficialiai į darbą grįšiu tik rytoj,
bet pradėsiu jau šiandien – nemokamai.
Tiesiog nersiu į darbą.
Gal kas nors dega? Aš to imsiuos.
Pala. Numink stabdį.
Negaliu numinti stabdžio, Soni, nes atėmei mano automobilį.
Šitas bičas.
Kas vyksta?
Klifas atsiėmė kaltinimus.
Tikrai taip, bet turėjau sutikti
iškart negrąžinti tavęs į detektyvo vietą.
- Šūdų šūdas. - Man irgi nesaldu.
Kovojau už tave, žmogau.
O kada gerasis gydytojas sakė leisiąs man grįžti į darbą?
Nežinau. Kalbėjomės vos dešimt sekundžių.
Bet visą tą laiką tu kovojai.
Tas vyrukas turi ryšių.
Jis darė apgamų biopsiją pusei apygardos komisarų.
O jie žiūri „YouTube“, aišku?
Matė, kaip nuleidai jo golfo automobilį į uostą.
Bet esi man skolingas. Pameni ranką?
Pamenu. Ir esu dėkingas, todėl suradau tau kitą darbą. Gerą.
Mėgsti gerai pavalgyti, tiesa?
Dievaži, aš mėgstu.
Kur tu lenki?
Tavo naujas darbas – restoranų inspektorius.
- Tarakonų patrulis? - Tai mokamos atostogos, Endriau.
- Kitas vyrukas susirgo ir metė darbą. - Jis mirė, Soni.
Gerai. „Jis mirė“.
Prieš tai susirgo.
Kodėl negali tiesiog paslėpti manęs čia, pasodinęs už stalo ar panašiai?
Aš net nieko nedirbčiau. Tik naršyčiau mėgstamus tinklalapius.
Ką turiu padaryti, kad vėl būčiau detektyvu?
Gerai, Soni, prašau.
Prašau.
Imkis šito darbo, nesivelk į bėdą.
Kai dūmai prasisklaidys, grąžinsiu tave į darbą.
Ką pasakysi?
Jancis apsimetė, kad sekundėlei susimąstė.
Kada man pradėti?
Tuščiai gaištame laiką.
Nardytojai visada plūsdavo į Andrą,
nes čia daugiau žydrųjų grotų nei bet kur kitur Žemėje.
Bet Neviliui visa tai buvo nė motais.
Jis tik tikėjosi, kad kibs.
Laimė, visai kaip vakar ir užvakar, kibo.
Bet tada sėkmė nuo Nevilio nusigręžė.
Labas rytas.
Gera žuvis.
Nevilio tėtis kartą gyrėsi, kad užtruko tik dieną statydamas namą.
Mano namai.
Jis sugriuvo dar greičiau.
O tavo mėšlą sukrovėm ten.
Turi dešimt minučių išvilkti jį iš šito paplūdimio.
Kas taip sako?
Aš.
Tavo eilė ką nors pasakyti.
Taip ir maniau.
Nevilis dar niekad nebuvo pasijutęs bailiu.
Gėda šiek tiek dilgino širdį.
O Drigsas tenorėjo vynuogių.
Sveikas, gražuoli.
- Labas. - Girdėjau, kažką reikia pavėžėti.
Maisto inspektorius?
Klifas toks liūdnas, kerštingas žmogelis.
Atidarysi biblioteką?
Vežu knygas į sandėlį.
Šįvakar turiu išvažiuoti visam laikui.
- Prašau, neklausk, kodėl. - Gerai.
Nepaklausi, kodėl?
Ką tik pasakei, kad nenori…
Negaliu patikėti, kad padovanojau širdį tokiam nesmalsiam vyrui.
Bone, kartais jaučiuosi lyg filme, kurį tu statai savo galvoje.
Ačiū, Endriau.
Tai labai miela.
Kaip visada, Jancis pajuto, kaip jį įtraukia
pamišėliškas Bonės pasaulis.
Vėl pamatęs tą patį „Yukon“, Jancis atsipeikėjo.
Gali sustoti štai čia. Likusį kelią nueisiu.
- Ką? Ma… - Viskas gerai. Štai čia.
Viso, Endriau.
Cafecitos.
- Ačiū. - Taip?
Ro, tu užsiėmęs?
Gal gali patikrinti, ar Yva Stripling turi juodą „Yukon GT“?
Esu visiškai neužsiėmęs, bet vis tiek to nedarysiu.
- Un cafecito. - Sí, claro.
Klausyk, stengiuosi nesikišti, bet Yva, ta ranka
ir tas nukeptas Finis…
Nuojauta man sako, kad visa tai kažkaip susiję, supranti?
Kažkas mane stebi dėl to, ką žinau,
bet bėda ta, kad aš iš tikrųjų nežinau, ką žinau.
Taip, tai amžina tavo problema.
Prašau, tiesiog padaryk man paslaugą
- ir patikrink. - Ne.
Nepadėk ragelio. Man nepatinka, kai tu…
Janciui šis klausimas buvo ne naujiena.
Ką jis žinojo, ko nežinojo žinąs, ir kas dar žinojo?
Ir vėl „Yukon“ privertė jį atsipeikėti.
Šūdų šūdas.
„STOUNIO KRABŲ UŽEIGA“
Labas.
Atėjau patikrinti, ar jūsų virtuvė atitinka
visas galiojančias Floridos sveikatos ir saugos taisykles.
Be to, mielai pasinaudočiau jūsų tualetu ir nusiprausčiau.
- Gale. - Ačiū.
Iš namo likus griuvėsiams, Nevilis turėjo kai kam priekaištų.
Viršiausiosios dvasios, kviečiu jus prasiskverbti pro mane,
kad galėčiau užbaigti šio žmogaus kančias.
Kodėl taip bijai manęs?
Atsiprašau.
Ne, man tai labai patinka.
Nesijaudink. Niekam nesakysiu, ką mačiau.
Tu nenutuoki, ką matei.
Tą vyrą ilgai kankino vėžys.
- Todėl bandai užbaigti jo gyvenimą? - Aš?
Aš tik atveriu duris, kurios jam buvo uždarytos.
Ar tau labiau patiktų, kad jis toliau kankintųsi?
Jie nugriovė mano namus.
Amerikiečiui Kristoferiui nieko nenutiko.
Tavo magija neveikia.
Gražuolis Nevilis.
Nori, ko nori, ir jis to nori tučtuojau.
Tipiškas vyras.
Tu taip sutelkęs dėmesį į tai, kas vyksta tavo panosėje,
kad nematai, kas vyksta aplink.
Kad ir kas vyktų, reikia, kad vyktų sparčiau.
Nesumokėjai už spartumą.
Nebent turi dar ką nors, ką nori man duoti.
Pagalvosiu apie tai.
Gerai.
Tada eik ir pagalvok.
Kodėl visada turiu liepti tau išeiti?
Gali būti, kad Majamis – šokių jachtose sostinė,
bet Rozai jau seniai nustojo patikti tokie šokiai ir barai.
Vis dėlto ji negalėjo atsakyti savo sesei.
Puikiai atrodai.
Rimtai, iš kur gavai šituos marškinėlius?
- Darbe. - Kur dirbi?
- Gerai. Ištroškau. Eime. - Gerai.
Ji žinojo, kad Mel užsirauks, jei bent jau nepamėgins pasilinksminti,
bet jai iš galvos niekaip neišėjo tai, apie ką galvojo visą dieną.
Prašyčiau dvi taureles tekilos.
- Kas? - Pavogei marškinėlius iš numirėlės?
- Aš juos išploviau. - Qué šlykštu.
- Ay, prašyčiau. - Kas? Tai šlykštu.
- Labas. Ačiū. - Nėra už ką.
Žodžiu.
Klausyk, kuo užsiimi pastaruoju metu?
Apie ką tu?
- Tiesiog atrodai truputį… - Kokia?
…paniurusi.
Man paskambinti Mami?
- Prašau, nereikia. Nesikišk. - Gerai. Po galais.
Bet atrodai seksualiai.
Net su negyvėlės drabužiais.
- Ačiū. - Jam taip atrodo.
- Ateik. - Ką darai?
- Nada. - Nedrįsk.
Man reikia pasisioti.
- Mel, neišeik. - Labas.
- Aš Bredas.
O kaip kitaip.
Atleisk, Bredai.
Gražus laikrodis.
- Ačiū. - „Miro“?
- Galiu patikrinti tavo įdegį? - O aš – taviškį?
Ką? Taip. Turiu galvoje, žinoma.
Aš tik… Parodysiu tau viską, jei prieš tai parodysi man.
Gerai.
Žiūrėk,
iškart už kampo turiu butą.
Žinai, ką?
Gal tu tiesiog palauk ten,
o aš pasakysiu sesei, kad išeinu, dale.
Bredas buvo ką tik išsiskyręs, todėl jam tai buvo svarbi akimirka.
Taip.
Turbūt būtų buvusi dar svarbesnė, jei ji būtų sugrįžusi.
Aš jus uždarau.
100 žalių prieštarauja.
Jėzau. Ant tavo peilio – kraujas?
Brenanas didžiavosi, kad sugeba gan greit mąstyti.
- 200. - Brenanai,
aptikau 17 sveikatos pažeidimų
per daug net nesistengdamas.
- Liaukis. Pavyzdžiui? - Mėtosi žiurkių išmatos.
Žiurkių plaukai. Net padvėsusios žiurkės.
Gerai, tai turėtų būti vienas pažeidimas, ne trys.
Turėtum užrašyti „žiurkė“.
Visur pilna tarakonų.
Daržovės supelijusios.
Supuvusios krevetės
- tiesiog padėtos štai ten. - Jos atitirpsta.
Ir man labiausiai patiko prezervatyvas tame sriubos puode.
Ten žuvienė.
Aš galimai daugiau niekad nevalgysiu.
Bus labai drėgna, todėl, ponios, pasinaudokit plaukų priemonėmis.
Aš – Hetera Orų Mergina, ir štai koks bus oras.
Telaimina ją Dievas. Ji dar nepakeitė atsisveikinimo.
Prieš tai buvęs vyrukas, Nilsonas, niekad nepridarydavo man rūpesčių.
Niekada. Ir jis čia nuolat valgydavo.
Ir mirė nuo hepatito.
Tavo užeiga uždaryta.
Ir tada Jancis pamatė pupyčių magneto merginą.
Jis beveik neabejojo, kad šioji taip pat jį pamatė.
Kas per velnias čia buvo?
Nebe mano problema.
Prašau dėmesio. Greitas visuomeninės tarnybos pranešimas:
turėtumėt nustoti dėti tą maistą į burną.
Rimtai?
Ačiū, kad išklausėte.
Nevilis jautėsi beveik taip pat beviltiškai, kaip Jancis.
Sveiki. Užeikit į „Įlankos kraštą“. Šiandien pietausit pas mus?
Nesikišk į svetimus reikalus.
Prieš tai čia nebuvo administratorės.
Nesuprato, kaip jo mėgstamas vietinis baras galėjo taip pasikeist pernakt,
bet žinojo viena – jam tai nepatiko.
- Kas čia nutiko? - Tavo draugas Kristoferis, berneli.
Baras taps jo „Riestos uodegos tako“ kurorto dalimi.
Reikia viską atšviežinti ir išvalyti turistams?
Kalbėk už save, žmogau. Šviežia ir švaru man tinka.
Nesąmonė, seni. Liaukis. Pakalbėkim truputį.
- Kas čia buvo? - Čarlzą atleido.
Turbūt jis netinka prie naujo įvaizdžio.
Aš tik noriu 400 žalių, kuriuos jie man skolingi.
Atsiknisk?
Tu – vagis ir tavo bosas – vagis.
Tau pasisekė, kad čia yra žmonių.
Nevilis norom nenorom spėliojo,
ar jo draugas taip pat bijojo to bičo Ego, kaip ir jis.
Sveiki, vaikinai.
Pasirodo, ne.
- Tau viskas gerai, Čarlzai? - Viskas gerai.
- Duok man šitą. - Ne.
Palauk, Čarlzai.
Pakviesk gražią padavėją, berneli.
- Dukterėčia mane paims. - Donė?
Važiuosiu su tavim.
Užjaučiu dėl to šikniaus.
Tu jį pažinojai iš anksčiau?
Jis atvažiavo iš Nasau.
Taip, buvom susitikę.
Velniop tą Kristoferį, seni.
Jau matei Drakonų karalienę?
Ji sako, kad jai reikia daugiau pinigų.
Žinau, kur galiu jų gauti.
Sveika, Done.
Kaip laikaisi?
Kodėl tu tąsaisi su tuo nesubrendusiu lovelasu?
Lovelasu?
- Jis dulkinasi su visais. - Geras, seni.
Ne visais.
- Galiu įsėsti? - Žinoma.
Ne pas mane.
MIŠELIS MIRO RIBOTAS LEIDIMAS 220 000,00 DOL.
Roza jau seniai taip besidžiaugė
dėl to, kas susiję su jos darbu.
Antra vertus, Jancis nekentė savo naujo užsiėmimo.
Jo mėgstamiausi makaronai dabar priminė apvaliąsias kirmėles, matytas pas Stounį.
- Klausau? - Labas, čia aš, Roza.
Ką tik sužinojau, kokį laikrodį turėjo Nikas Striplingas.
Riboto leidimo „Mišelį Miro“.
Siūloma mažmeninė kaina – 220 000 dol.
Reikėjo man tapti laikrodininku,
nors, turbūt, reikėtų mokytis.
Klausyk, manau, turėtum nuvažiuoti į namus pas Yvą
ir paklausti, ar jis segėjo laikrodį žvejyboje.
Turiu tave sustabdyti, Roza.
Negaliu į tai veltis.
Ką čia paistai? Tai tu mane įvėlei.
Nori nebebūti mandagi ir nusileisti ant žemės?
Ar čia įžanga į realybės šou „The Real World“?
Galiu apsiginti – maniau, jog esi per jauna, kad tokį žinotum.
Mano šerifas man aiškiai pasakė,
kad jei noriu dar kada nors grįžti į teisėsaugą,
turiu nešniukštinėti šitos bylos.
Suprantu, kad pats esu kaltas dėl šito jovalo.
Iš dalies dėl jo kaltas gydytojas Klifordas Vitas
ir, jei atvirai, truputį kalta ir tu.
- Aš? - Už tai, kad įskundei.
Įskundei mane Soniui. Esi skundikė.
Nesmerkiu. Visi tą daro, aš taip pat.
Turiu galvoje, tokiais dalykais neužsiėmiau
nuo dešimties metų, bet, žinai,
visi įvairius dalykus išauga skirtingai.
- Gal leisi man paaiškinti? - Ne.
O dėl laikrodžio – dirbi policijos nuovadoje
su visokiausiais mielais žmonėmis, su kuriais gali pasidalinti mintimis,
bet ne su manimi.
O Dieve. Tu toks peraugęs vaikas.
Bent jau ne skundikas. Labanakt, Roza.
Velniop šitą šūdą.
Kai ją slėgdavo įtampa, Roza žinojo patikimą būdą nusiraminti.
Vis tik šįvakar ji buvo nepasirengusi tam, kuo tai baigėsi.
Kas per šūdas?
Labas, Mami.
Nieko.
Tiesiog įsivaizduoju, koks būtų jausmas būti vienu iš savo lavonų.
Kodėl man tą pasakei?
Ne.
Turėtum vis dar smagiai linksmintis su sese.
O Dieve. Ji tau paskambino?
Ji dėl tavęs nerimauja, taip pat ir tavo tėvas.
Ji gali savimi pasirūpinti.
Ay, Mami.
Anksčiau tu spindėjai.
Gerai. Mama, ačiū.
Myliu tave. Viso.
Aš tebespindžiu.
Kitą rytą Jancis padarė viską, ką galėjo,
kad pamirštų Rozą ir viską, bent kiek susijusio su policija.
Kai baigsi, gali eiti. Gerai?
Jam nesisekė.
Tavęs čia neturėtų būti.
Jei atvirai, ar kas nors kur nors išvis turėtų būti?
Kaip manai, kiek juodų „Yukon“ galėtų būti čia,
Pietų Floridoje?
Patikrinau. 17 000.
Šūdų šūdas.
Būtų lengviau surasti, jei turėtume padangos atspaudą.
Gal kitą kartą leiskis pervažiuojamas.
Pažvelk į mano veidą. Ar atrodo, kad aš jau pasiruošęs apie tai juokauti?
- Aš pasiruošęs. - Taip.
Nagi. Eik iš čia. Turiu darbo.
Žinai, kas nutiko?
Tikrinau Stounio užeigą…
- Dievinu tą užeigą. - Be reikalo.
Ten žiauriai šlykštu. Ten tarsi dieninis spa žiurkėms.
Bet, žodžiu, mačiau Madliną. Žinai, Finio merginą.
Vos tik mane pamačiusi, ji iškart pabėgo.
Ką darai? Tu ne faras. Nesikišk į tai, blemba.
Ne, žinau, bet pasakau tau, nes tu esi faras.
Paprasčiausiai suteikiu tau informaciją, galinčią išgelbėti žmonėms gyvybes.
- Prašau. Tai… - Gerai, puiku.
- Informacija ant lėkštutės. - Ačiū.
Jei nori pakramsnoti iš lėkštės, paimk ką nors,
tiesiog atsikąsk ir pažiūrėk, ką pavyks išsiaiškinti.
- Viso, Janci. - Gerai. Iki pasimatymo.
Labai ačiū, kad pasidomėjai.
- Viso. - Dar kartą ačiū. Esu dėkingas.
Priimk geresnius sprendimus.
AUTOMOBILIŲ NUOMA „PUSIASALIS“
- Pūti puikius burbulus. - Ačiū.
Gerai.
Turiu jums dviejų durų ekonominės klasės sedaną su GPS.
Labai ačiū. Tobula.
Ir galim jį jums pristatyti per…
šešias dienas.
Nežinau, ar aiškiai pasakiau. Šiaip jau mašinos man reikia dabar.
Gerai.
- Puiki naujiena. Vieną turim Majamyje. - Tai gerai.
Nuostabu. Duok penkis.
Neįtikėtina, nes galėčiau ten tiesiog nueiti.
Ar neturėtum žinoti, kad neturit mašinos? Kam ta įtampa? Tai žiauru.
Galėjai paprasčiausiai pasakyti: „Neturiu jokių mašinų“.
Čia Floridos salos, žmogau.
- Klausau. - Biče, kur, po velnių, esi?
Sakei, kad susitiksime čia trečią valandą. Dabar dvidešimt po trijų.
Labai ačiū už pagalbą. Buvai nuostabi.
- Nėra už ką. - Taip. Atsiprašau, pamiršau.
Pasimatysim po minutėlės.
Tai buvo melas.
Jis žinojo, kad pėsčiomis užtruks apie 25 minutes,
gal 23, jei lėtai bėgs.
Galiausiai užtruko apie pusvalandį.
Yva tokia kalė.
Pasakysiu, kodėl ji bando taip greit paskelbti jį mirusiu:
yra 5 milijonų dolerių vertės gyvybės draudimas,
spėk, kas viską gaus?
- Viską gaus Yva. - Nedavei man laiko atspėti.
Beveik neabejoju, kad būčiau atspėjęs.
Bet dabar esu ne visai tokioje padėtyje, kad galėčiau tirti šią konkrečią bylą.
Manau, mano pamotė nužudė mano tėtį, o tu nieko nepaklausi?
Gerai. Kurį laiką nesimatei su tėčiu.
Kodėl?
Ta sumauta Yva pasakė jam, kad turiu problemų su narkotikais,
taip ir buvo, bet tėtis nebedavė man pinigų.
Todėl aš jį pasiunčiau, tuo ir baigėsi.
Jis man nebeskambino, aš neskambinau jam.
Ar buvo kokia nors kita priežastis, dėl ko Yva būtų galėjusi jį nužudyti?
Kažką užsiminei apie slaptą vaikiną.
Taip. Girdėjau ją kalbant telefonu per laidotuves.
Kažkoks tipas vardu Kristoferis Bahamose.
Man leido nuvažiuoti su juo iš aikštelės Nasau tiesiai į keltą.
Tikrai manai, kad su tokia mašina važinėtų naujai iškepta našlė?
Žmonės gedi skirtingai. Noriu parodyti Tili.
Jai labai patiks.
Til! Jai labai patiks.
Argi ne žavu, mažuti?
Žinai, ką?
Manau, turėtum važiuoti su manim į Majamį.
Kol Yva čiulpia ir dulkinasi Bahamose,
- galim įsilaužti į jos namus ir… - Jokiu būdu.
- Nagi. - Nors skamba labai viliojančiai,
šitam reikalui mano kalendoriuje nėra vietos iki pat gyvenimo pabaigos.
Aš tik nemanau, kad tėtį ištiko kažkokia kvaila nelaimė, ir jis nuskendo.
Kodėl ne? Yva sakė, jis buvo prastas plaukikas.
Nesąmonė. Jis dievino nardymą.
Aš net įdėjau į karstą jo mėgstamiausią harpūną.
Tai keistas poelgis.
Ar gali tiesiog tuo pasidomėti? Prašau?
Klausyk, Keitlina…
Suprantu, ką dabar išgyveni.
Tikrai, bet šiuo metu tai neįmanoma.
Eik tu šikt, žmogau. Tu toks pat, kaip visi kiti.
Viso, Keitlina.
Keitlina buvo pratusi jaustis bejėge,
paprastai tas jausmas pastūmėdavo ją blogu keliu,
bet ji žinojo, kad jai liko dar viena kulka.
MANAI, KAD VISKAS BAIGTA, BET ŽINAU, KAD TAI TAVO DARBAS.
SKAMBINU DRAUDIMO BENDROVEI.
Taip, blemba.
Popietės Andre slinkdavo gan lėtai.
Drigsas mėgo jas leisti savo mėgstamiausiame medyje,
stengdamasis apsispręsti, ką apsvaidyti išmatomis.
Egas mėgo išgerti alaus ir ramiai pasėdėti.
Jis seniai susitaikė su tuo, kaip užsidirba duonai,
bet vis dar nemėgo, kai kas nors sutrukdydavo jo rutiną.
Žinai, kai nudažėme barą, įdiegėme ir saugumo kameras.
Einu, atnešiu pinigus.
Per vėlu.
Ne, žmogau. Liaukis.
Kur Egis?
Noriu glotnučio.
Nežinau, blemba, turbūt dirba.
Neleisk tam sušiktam šunpalaikiui lipti ant lovos, gerai?
Gerai.
Šūdų šūdas.
Turiu važiuoti į Majamį.
MANAI, KAD VISKAS BAIGTA, BET ŽINAU, KAD TAI TAVO DARBAS.
SKAMBINU DRAUDIMO BENDROVEI.
Gerai. Liepsiu Klaspersui paruošti mums lėktuvą.
Ne. Tu lik čia. Aš viską sutvarkysiu. Vis tiek turiu patikrinti namą.
Tikrai?
Yva?
Jancis sėdėti savo mėgstamoje kėdėje
buvo įpratęs taip pat, kaip Roza – pešti žolę vonioje.
Paprastai jis taip atsipalaiduodavo.
Vis tik tądien atsipalaiduoti nepavyko.
Netikiu, kad tėtį ištiko kažkokia kvaila nelaimė, ir jis nuskendo.
Prašau, pasidomėkit tuo dėl manęs?
Prašau?
- Šiuo metu tai neįmanoma. - Eik tu šikt, žmogau.
Roza sužinojo Yvos adresą
ir pasiėmė laisvadienį, kad pakalbėtų su ja apie dingusį laikrodį.
Iki paskutinės sekundės jai nedingtelėjo, kad pasielgė ne per gudriausiai.
- Negali būti. Užeik. - Kas per šūdas?
Tu rimtai?
Viskas gerai.
Žinau iš patikimų šaltinių, kad Yva čiulpia ir dulkinasi Bahamose.
Aš… Tai… Ne… Ji tą padarė.
Podukra. Supranti, ką turiu galvoje.
Ką tu čia veiki?
Tą patį, ką ir tu – atėjau ir įsilaužiau.
- Aš pasibeldžiau. - Gerai, tu tik atėjai.
Dėl to vis tiek gali papulti į bėdą.
Žinai, ką? Žinok, kad aš nepaskundžiau.
Aš ne skundikė.
Tas tipas Sonis mane apgavo, jis pasakė, kad judu esat artimi
ir paklausė, kokią mes bylą tyrėme.
Panašu į Sonį. Atsiprašau, kad pykau ant tavęs.
Atsiprašymas nepriimtas.
Tai esi vienas iš tų žmonių, kurie negali iškart atleisti.
- Dievinu tokius žmones. - Koks skirtumas.
Tai ko mes ieškom?
Mes? Gerai, tai smagu.
Mes ieškom įkalčių.
Ačiū už konkretumą.
Išties padėjai.
Ar būtų labiau padėję, jei būčiau pavadinęs juos įrodymais?
Sveikas, žmogau…
- Atsargiai. - Nusivalyk kojas.
Atsipalaiduok. Turtingų šiknių čia niekad nebūna.
Man reikia sumuštinio su kalakutiena.
Žinai, man sunku rasti tinkamo dydžio dušus, nes esu toks aukštas.
Šitas tiesiog prabangus.
Kodėl tu dabar kalbi?
- Nemoku ilgai tylėti. - Pasistenkim išmokti.
Be to, nesivaržyk apie tai nepasakoti savo vaikinui.
Nemanau, kad jis apsidžiaugtų, jog buvai duše su kitu vyru.
- Neturiu vaikino, aišku? - Žinau.
Tik pamaniau, kad taip sakai,
kad vyrukai nustotų bandę su tavimi permiegoti.
- Taip. - Veikia.
- Gerai. - Gerai.
- Be to, ar ruošeisi… - O Dieve.
…pabelsti į duris ir paklausti Yvos apie laikrodį?
- Turiu galvoje, toks buvo tavo planas? - Prašau…
Dėl Dievo meilės, tiesiog užsikišk, blemba.
Vien todėl, kad taip gražiai prašai.
Nežinau, kaip jis įsijungė. Čia net rankenėlės nėra.
- Tiesiog išjunk. - Nežinau, kaip reikia…
- Šitaip. - Gerai, atsiprašau. Čia lyg galvosūkis.
- Tiesiog… Į viršų, blemba. - Supratau.
Supratau.
Čia kraujas?
Pažiūrėkim, ką čia turim.
Panašu į kaulų nuolaužas.
Taip, gal.
O gal kriauklė.
Sūru. Vis tiek nesuprantu.
Ne. Pasakysiu kitais žodžiais. Čia tikrai kaulų nuolaužos.
Kodėl leidai jas palaižyti?
Aš tau neleidau. Tu tiesiog palaižei.
- Sveiki? - Šūdas.
Kas ten?
Atsiprašau,
ką veikiate name, kurį mes ką tik nusipirkome?
Vaikine, negali tiesiog naudotis mūsų tualetu.
Bičiuli, ir man taip yra buvę, suprantu, bet man tai nepatinka.
Atsiprašau. Niekas mums nieko nepasakė.
Suskaičiuosiu iki penkių, kad spėtum iš čia išsinešdinti.
- Vienas, du… - Kai ji skaičiuoja, blogai baigiasi.
…trys, keturi…
Pamiršk sumuštinį. Turim eiti.
- Šaunuolė. - Ačiū.
Nevilis nusprendė greitai nuskristi į Floridos salas…
„MEIBELĖS TAKSI“
…ir atsiimti iš sesers pinigus, bet nenorėjo keliauti vienas.
Lipk.
NIKOLSO ORO UOSTAS
Giliai viduje jis tikėjosi, kad sesuo pamirš jų nesutarimus
ir apsidžiaugs jį pamačiusi.
Žinojau, kad persigalvosi dėl pinigų.
Ir man smagu tave matyti, Samara.
Gerai atrodo, Džeidenai.
Neblogai, Drigsai.
Tau puikiai sekasi, Drigsai.
- Džeidenas taip užaugo. - Taip nutinka per metus.
- Atrodo, kad nori susipykti. - Ir man taip atrodo.
Mes užaugome tame name. Jei tėtis būtų čia, supyktų.
- Jis norėjo, kad gyvenčiau ten. - Taip.
Tėtis visada norėjo visko, ko norėjai tu.
Turbūt smagu.
Atidarau restoraną devintą.
Ryt važiuodama į darbą užsuksiu į banką ir paimsiu tavo pinigus.
Tinka.
Šiukšlių konteineris skersgatvyje.
- Mama, žiūrėk. - Šaunuolis, Džeidenai.
AMŽINAS LIUDYTOJAS GYVENK – MYLĖK – TAIKOJE – MOKYKIS
Tais laikais, kai Keitlina buvo giliai įklimpusi,
ji surado išsigelbėjimą vienoje iš klasikinių Floridos megabažnyčių.
Žiūrėdama, kaip jos sužadėtinis ruošia savo jaunimo grupę ekskursijai,
norom nenorom jautėsi išgelbėta.
Smagiai praleiskit laiką vandens parke, vaikai.
Ačiū, mieloji. Tikrai nenori prisijungti?
- Ne, tokiose vietose pilna myžalų. - Tiesą sakai.
- Visi nutylam. - Važiuojam.
MOKYTI ŽMONES MYLĖTI ŽMONES
Keitlinos nestebino niekas, ką matė bažnyčioje.
Prostitutės, politikai – kas tik į galvą ateina.
Tačiau šįkart ji vos nepridarė į kelnes.
Negali būti, blemba.
Brangute, gal duotum man sekundėlę?
Baigiu melstis už tavo tėvą.
Atleisk, tavo dukra ką tik sutrukdė.
Bet tikiuosi, kad ten yra visos, su kuriomis mylėjaisi, nes tu to nusipelnei.
Amen.
Galim nueiti kur nors, kur galėtume paplepėti?
Pirmyn. Kalbėk čia.
Ne, noriu nueiti kur nors, kur Jis nesiklauso.
- Jis visada klausosi. - Tu teisi.
Todėl mes Jį mylim.
Dėdamas sūrias kaulų nuolaužas į įkalčių maišelį,
Jancis spėliojo, ar dar kada nors jausis alkanas.
- Prastos žinios Yvai. - Ji tą padarė, tiesa?
Ji nužudė savo vyrą ir sukapojo jį tame duše,
po to sumetė gabalus į vandenyną kaip pašarą žuvims.
Lažinuosi, prisidėjo ir daugiau žmonių.
Yra vaikinas. Be to, pameni tą vaikį Finį, kurį nužudė?
Taip, mačiau jo merginą, ji nuo manęs pabėgo kaip trenkta.
Taip, manau, tai labiau susiję su tavimi.
Tai ką nori daryti?
Nori nunešti įkalčius į policiją?
Kalbi apie neteisėtai gautus įkalčius?
Man asmeniškai kalėjimai nepatinka.
Ten savotiška gaujų kultūra. Nesu jos gerbėjas.
Taip.
- Iš ko juokiesi? - Iš tavęs.
Tam, kad atgautum darbą, tau tereikėjo vengti bėdos.
Bet tu negali to padaryti, tiesa?
Ar Sonis apsidžiaugtų, jei daryčiau tiksliai, kas liepta?
Taip.
Bet žinai, kas, mano galva, pradžiugintų jį dar labiau?
Jei nustebinčiau jį, padovanojęs išnarpliotą žmogžudystę.
Tiesa? Turiu galvoje, tai pati geriausia dovana,
nes nėra jokių įsipareigojimų.
Žinai, dabar ne Kalėdos ir ne tavo gimtadienis.
O aš tiesiog sakau:
„Soni. Pagalvojau apie tave, todėl atnešiau štai ką.“
Tu gal po pasninko ar ką?
Niam niam.
Duok man kaulų nuolaužas. Gerai.
Rytoj ryte jas patikrinsiu,
nustatysiu DNR ir pažiūrėsiu, ar sutampa su Niko Striplingo.
Turiu geresnį sumanymą. Susitikim rytoj dešimtą ryto.
Iškart pulsim prie darbo…
Negaliu ir toliau praleidinėti darbo, kad padėčiau ištirti tau žmogžudystę.
Atsiųsiu tau adresą.
- Aš nevažiuosiu. - Gerai, pamatysim.
Dauguma žmonių valgydami buritą kvėpuoja.
Šiaip jau mano mašina čia. Susitiksime netrukus.
Žinai, ką? Aš nevažiuosiu.
Susitiksime ten. Didžiuojuosi tavimi.
Kažkas dievina tualetinį vandenį.
Gal neuždarykim langų, viršininke?
Tebūnie palaimintas Saimonas, atvedęs tave į tą bažnyčią.
Tokia puiki nedidukė bendruomenė.
Turbūt padeda tau išsaugoti blaivumą.
Turiu pasakyti, kad namas labai mielas, brangute.
- Laikai mane visiška kvaiša? - Nemanau, kad esi kvaiša.
Manau, kad gyvenime padarei keletą prastų sprendimų,
bet – kaip ir mes visi.
Esi čia dėl pinigų.
Sėsk.
Keitlina, suprantu, kad pyksti.
Turbūt aš to net truputį nusipelniau, bet aš mylėjau tavo tėtį.
Ir aš jo ilgiuosi…
Savo Nikio.
Čia tėčio vestuvinis žiedas?
Maniau, paėmei jį, kad parduotum ar panašiai.
- Nežinau. - Mieloji, niekada.
Klausyk. Mums abiem reikia rasti būdą gyventi toliau.
Jo dėka bus lengviau.
Jis įsigijo draudimą, kad mumis pasirūpintų.
Be abejo, kažkas tau pasakė, kad jis tave paskyrė turto gavėja, ar ne?
- Ne. - Ką?
Niekas man nepasakė.
Šūdas.
Man labai gaila.
Atėjau čia ne tam, kad aiškinčiau tau kaip gedėti.
Jei išvadinusi mane žudike ir
pristabdžiusi draudimo išmoką, greičiau pagysi,
tada 100 % esu tavo pusėje.
Tai tik pinigai.
Gerai, turi pavalgyti. Užsakysiu mums picą.
Labai ačiū. Tie kvapai liks su manimi amžinai.
Nors Jancio akys dar ašarojo,
jis labai džiaugėsi matydamas, kaip elnio patelė graužia jo krūmus,
bet negalėjo nustoti spėliojęs, kur prašapo jos jauniklis.
Jis taip pat spėliojo, kas čia, po velnių, per viena.
Nerealus vaizdas.
Jei jums patinka, parduodamas namas kaimynystėje.
Jis man truputį per brangus.
Dar nesu mačiusi namo, kuris atrodytų lyg apsiuostęs kokso.
Džona Rasel, Oklahomos valstybinis tyrimų biuras.
Labai gražiai parodėt ženklelį.
Saviškį rodydavau, žinot, truputį lėčiau ir dramatiškiau.
Pažįstat moterį vardu Ploverė Čeisė?
Nepažįstu Kloverės Čeisės.
- Tikrai? - Ploverė? Kaip sakėte?
Jis nesitikėjo pamatyti Bonės nuotraukos.
Šiaip jau ji – mano mergina, bet aš ją pažįstu kaip Bonę Vit.
Manau, šiuo metu esame išsiskyrę.
Ir ji išvyko iš miesto, o tai,
be abejo, dabar atrodo šiek tiek logiškiau.
Bet gal galiu paklausti, ką ji padarė?
Ji ieškoma Oklahomoje dėl seksualinės prievartos.
Ji buvo anglų kalbos mokytoja. Permiegojo su vienu iš mokinių.
Buvo paleista už užstatą ir dingo gal devyneriems metams.
Kol nepamačiau jos „YouTube“ vaizdelyje,
kuriame tu įstumi kažkokį senuką golfo mašinoje į Atlanto vandenyną.
- Jis to nusipelnė. - Neabejoju.
Gal numanai, kur ji galėjo išvažiuoti?
- Ne. - Įsivaizduosiu, kad tai reiškia „taip“,
tik tu nesi pasirengęs apie tai kalbėti, nes išgirdai daug naujos informacijos.
- Jūs turbūt teisi. - Štai ką pasakysiu.
Kai viską suvirškinsi, čia mano kortelė.
- Paskambink man. - Gerai.
Štai tada jis pamatė elniuką,
įstrigusį Evano Šuko statybvietėje.
Tas sumautas tipas.
Man reikia paslaugos.
Sėkmės.
Džona buvo geras žmogus.
Ji pavežė jį iki veterinaro
ir net nepaklausė, kodėl jis neturi nuosavos mašinos.
Sveiki.
Šitas vyrukas stipriai susižalojo koją.
Gerai. Leiskit man…
Taip, panašu, kad koją teks amputuoti.
Aš nebedirbu.
Ar jūs nusiteikęs sumokėti už viršvalandžius?
Ne, pone. Čia ne naminis augintinis. Šitas vyrukas – gamtos dalis.
Tada patariu nešti jį atgal, kur radote,
ir palikti viską gamtos valiai.
Gerai. Paliksiu jį ant jūsų slenksčio. Turite vaikų?
- Du. - Taip.
Jūs su vaikais klausykitės, kaip jis inkščia iš skausmo, kol nugaiš, taigi…
Duok man tą sumautą elniuką.
- Žinoma. Gero vakaro. - Taip, eik velniop.
Viso.
Tą vakarą Jancis ir Nevilis
išgyveno lygiai tą patį jausmą:
jautėsi, lyg abu prieš savo norą būtų įtraukti į chaosą.
Nevilis nusprendė padėti sesei restorane
iš ryto, kad surikiuotų mintis.
Šiaip ar taip, išauš nauja diena.
Tai tas vaikis Nevilis abejoja tavo galia?
Taip, ir dabar turės sumokėti daugiau.
Kada nors abejoji savimi?
Gal kartais.
Supratau, kad turi dovaną, kai buvai dar vaikas.
Prašau, tik nepasakok vėl tos istorijos.
Žinai, kada supratau, kokia stipri gali būti?
Kai tas vyras, kurį mylėjai, sudaužė tau širdį ir sumokėjo už tai gyvybe.
Jaja, tai tebuvo sutapimas.
Jis užspringo restorane.
Nelinkėjai jam mirties?
Gal.
Kaip aš tave mokiau.
Jaunasis Nevilis.
Toks išvaizdus vaikinas.
Jis mano, kad tai susiję tik su juo ir Kristoferiu,
vyru, kurio jis taip desperatiškai trokšta atsikratyti.
„Toks blogas žmogus“, – sako jis, bet jis ne vienintelis.
Dabar atsirado visokiausių blogų žmonių.
Šango,
teisingumo Oriša,
panaudokite mano gyvybinę jėgą.
Aš esu vėjas.
O žmonės šiame gyvenime…
jie tik smėlio smiltys.
„SAMAROS SALOS BISTRO“
Jos žyra ten, kur jas neša mano alsavimas.
Tuoj ateisiu.
Ačiū.
Neša jas arčiau ir arčiau viena kitos.
Gal galima kavos?
- Gerai, žmogau. - Ačiū.
Padarykit dvi kavas, prašyčiau.
Jie nežino, kad visi traukia į audros sūkurį.
Ir šioji praris juos visus po vieną.
Išvertė Sandra Siaurodinė