Разказите за рибарски приключения
винаги започват с лодка.
Беше тегав, жегав ден във Флорида.
Скъпите такъми не подсказваха, че Джеймс Мейбери не беше ловил риба.
- Закрепи ли я? Държиш ли здраво? - Да.
- Действаме. - Хайде.
Както казват, първият път не се забравя.
Лу! Луиза, скъпа, още си чакам бирата.
- Ще ми я донесеш ли? Моля те. - Добре. Казах "добре"!
Меден месец в морето - разкош. Цветя и рози.
Приятно е да си приказва човек с теб, забавен си.
Риба! В играта сме!
- Не ми се лепвай. - За бога.
Хванах риба. Сега ще я извадя.
Вдигай. Ето я, излиза.
Дай да видим!
- Мамка му! - Боже!
- Какво? - Това не е риба.
- Капитане, не е риба! - Виждам.
- Пич, виж пръста. - Яко.
Дали не го е докопала бяла акула?
Гледал съм филми. Плуваш си доволно и след миг си на кайма.
Ще съобщя на "Брегова охрана".
А аз ще пиша на приятелите. Mъго ще се побърка.
Гарантираме незабравими спомени.
О, да.
Телефонът на Андрю Янси звънеше от сутринта,
но той реши да не вдига - денят беше прекрасен!
Той бе обикновен човек и обичаше обикновените удоволствия:
хубаво питие, прекрасна гледка
и най-важното - усещането, че си е вкъщи.
Всичко тук му харесваше.
Не му пречеха дори неканените гости, които гризяха храстите му.
Тук се чувстваше щастлив.
Вдигаш ли си телефона някога?
Леко с тези слонски стъпки. Виж какъв красавец!
Пълни са с кърлежи.
Боже! С тези постоянни строежи елените почти не се появяват.
Гледай каква крепост построиха. Ще я изгоря.
- Недей. - Ще гледам да няма хора, но ще я запаля.
Добре, изгори я. Сони иска да отскочиш набързо до Маями.
Разпоредбите са за 10 метра, този бункер е висок 15.
Кой спазва правила на Флорида Кийс!
Трябва да идеш в Маями по полицейска задача.
- Свършваш работата и се прибираш. - Вече не съм следовател.
- Да те увещавам ли искаш? - Нищо подобно.
Отстранен съм, не го усуквам.
- Дърпаш се, искаш да те моля. - Не.
Братко, нали държиш да се върнеш на работа?
- Да. - В колата ми има нещо.
Шерифът иска да го откараш в Маями.
- Виж, унасям се. Уморен съм. - Гордостта ти е наранена.
Щом искаш, попреструвай се, че няма да отидеш.
Но не ме карай да вися тук и да се почесвам.
- Не може да ме махат, а да ме използват. - Добре.
- "Барбанкорт" ли пиеш? - И слава богу.
- Но нямам чаша за теб. - Ще пия от твоята.
Преди да го отстранят, с Ро бяха партньори,
а понякога това е по-драматично и от съпрузи.
С годините Ро се научи как да получава каквото иска от Янси.
Трябваше само да е търпелив.
Какво има в колата?
- Само това ли е? - Главата е на предната седалка.
Ако си кисел и не ти се отговаря, кажи си, а не ми пробутвай глави на седалки.
Патоанатомът вече се е произнесъл -
жертвата е бял мъж на около 45 г.
Според него средният пръст е случайност, трупно вкочаняване.
- Но се снима с него. - Какво лайно!
Закъснявам за мача на Наталия.
Бих дошъл, но предпочитам всичко друго пред детски футболен мач.
Само не я напътствай, не се пали и не крещи.
Пуерториканец си, но се постарай.
Ще оставиш веществено доказателство навън цяла нощ?
- Кой би гепил ръка? - Може би някой енот с малки пръстчета.
Добре, ще я прибера.
- Благодаря. - За нищо.
- Обади се от Маями. - Не те чувам, разговорът приключи.
- Казах ви - като съпружеска двойка! - Обичам те.
ШЕРИФСКА СЛУЖБА - КИЙ УЕСТ
Ръката не бива да остава тук. Не ни трябва такава лоша реклама.
- Лошо е за туризма. - Глупости, Сони.
Шерифът беше местно момче - Сони Съмърс.
Беше единственият кандидат за поста, който не беше в затвора.
Намерената ръка няма да попречи на туризма.
Нищо не удържа кретените вън от водата.
При Рикънбакър Козуей се изливат отходни води.
И въпреки това хората ходят всеки ден и плуват в лайната.
Не е същото.
Шутът, който е извадил ръката, вече е пуснал снимка в мрежите.
По дяволите. Трябва бързо да притуля случая.
"Да потуля" ли искаш да кажеш?
Много знаеш. Ръката трябва да изчезне.
Сони, вероятността ръката да е доплавала дотук, е минимална.
- Гълфстрийм тече на север. - Не думай. Местен съм.
- А ако в Маями откажат ръката? - Убеди ги.
Утре ще оповестя, че разследването се поема от полицията на окръг Маями-Дейд.
- Разчитам на теб. - Не е разумно.
Слушай, ще отида само при едно условие.
Вкъщи умирам от скука. Отмени наказанието ми.
Поговори с гаджето си. Бони е проблемът.
Не се поколеба да каже на прокурора, че умишлено си нападнал мъжа й.
Затова не се водя по оная си работа.
Да, известен си с това.
Любовта ни е ярка като комета.
Това са нейни думи, не мои. И звучат хубаво.
- Може да са от книгите, които ми дава. - Разкарай ръката от града ми.
Янси не обичаше да ходи в Маями.
Имаше лоши спомени от там.
От друга страна се радваше, че отново върши полицейска работа.
Отдавна чакаше.
ПОЛИЦЕЙСКО УПРАВЛЕНИЕ - МАЯМИ
Здравейте, как сте?
- Бива. Какво обичате? - Аз съм Андрю Янси, идвам от Кийс.
Вземете си ледена близалка, но от раците не давам. Ще ги хапна после.
- Така. - Случаен ефект при вкочаняването.
Защо ли ви го казвам? Сигурно знаете.
Тук ви е доста просторно. Удобно е за работа, няма прегради.
Всеки иска такова работно място - с повече въздух и пространство.
Фен съм на моргите, особено в жегата.
Вътре е хладно. Има-няма 15 градуса.
Извинете, забравих да ви попитам за отношението ви към моргите.
- Злобна ли сте, или забавна? - Злобно-забавна.
Ясно.
Не разбирам от акули, ще трябва да се допитам до морски биолог.
Добре, д-р Роса Кампесиньо. Името ви ми харесва!
Благословена съм. Защо сте били целия този път от Кийс?
Според началника ми този крайник
може да е на някой тукашен и е добре да остане в Маями,
където всеки ден има откъснати ръце, така че, моля ви.
- Разполагам със списък на труповете. - Така.
Нито един от тях не е на чернокос бял мъж на около 40 години.
- Мамка му. - Прав сте, мамка му.
И часовникът липсва. Вижте тук.
Ако някой го е взел, може да е убийство.
Да, ама на моя шериф думата "убийство" няма да му хареса.
А може акулата, разкъсала нещастника, да обича часовници.
Ако някой е взел часовника, защо не е свил и халката?
- Прилича на платинена. - Браво на вас, зорко око!
- Не ми е за сефте, разпитайте за мен. - Раменната кост е помляна.
А така! Може да е отишъл сам за риба.
Бил е сам и е отстъпил назад към перката.
- Така е умрял дядо ми. - Да бе!
- Права сте, жив е. Но е възможна версия. - Възможна е.
Донякъде прилича на рана от перка.
Да, перкоподобна, ако не твърдо от перка.
- Бива си ви. - Но пак не е за мен.
Ще ме закопаете. Само не казвайте това, което си мисля.
Случаят не е за мен.
Да си правиш шеги с трупове, е лоша поличба.
Манго! Чудно.
Ще излезе, че не сте кръгъл идиот.
Да, мангото е върхът.
Върнете я в Кийс и изчакайте.
Може някоя жена да потърси мъжа си.
Ако никой не я потърси? Не е хубаво любовта да приключва така.
- Вярно е. - Харесваш ми.
- Като изключим, че не взе ръката. - Чао.
Голяма изненада! Не взеха ръката. Сега какво ще разпоредиш?
- Топката! Наталия, тичай! - Не й викай!
Добави "обичам те". Вложи същото чувство, както, като я кастриш.
- Обичам те! - Далеч по-добре е.
Какво да правя с тъпата ръка?
Охладителят вече вони на стар лук, но не от хубавия.
- Вмириса колата на умряло. - Разкарай я някъде.
Не знам марката на охладителя,
но ако го рекламират като възпиращ миризмата, лъжат.
Чуй ме.
Разкарваш ме напред-назад с охладител, чиято реклама подвежда.
За бога, чуй ме. Хвани по шосе 905 през Норт Кий Ларго.
В каналите там е пълно с прегладнели крокодили.
Не съм сигурен. Ще си помисля.
Въздръж се. Някога да си успявал да мислиш?
Защо така лежерно би се разделил с ръката? Като че ли е на тъщата ти.
- А ако беше на майка ти? - Престани.
Никой няма да я потърси. Сони иска да я разкараме. Какво толкова?
Ами ако не е нещастен случай? Нещо не е наред.
Моля те, поне веднъж постъпи разумно. Разкарай тъпия крайник и се прибирай.
Янси беше наясно, че не бива да се забърква в каши.
За жалост кашите сякаш сами го намираха.
Много апетитно мирише. Ще отворя виното.
Ще свидетелстваш срещу мен, нали?
Добре.
- Нося ти подарък. - Книга!
- Защо е всичко това? - Ще ти хареса. Сякаш е писана за теб.
Дебела е, а аз съм прост човек.
Бордо, 2009 г. Трябваше да го пресипя в кана.
- На малки глътки. - Извинявай.
- Къде е докторът? - Клиф е в Лодърдейл.
- Утре има среща с банкерите ни. - Готино ли е да имаш банкери?
Не се прави на идиот.
- Напомни ми защо не се развежда с теб. - Обожава ме.
Дори след като ни хвана?
- Сериозно? - Да, на мен лесно ми се прощава.
Мисля, че Сони ще ме върне на работа,
ако Клиф оттегли обвинението.
- Значи затова си ме поканил. - Твърдението е невярно.
- Каних те всяка вечер през тази седмица. - Така е, извинявай.
Вероятно не ти вдигах, защото мислех, че това, каквото и да е то, е приключило.
Съдебен процес ще е неприятен за всички. Особено за мъжа ти, изкарал се жертва.
"Изкарал се"?
Андрю, ти сериозно ли?
Какво става?
Имаше много свидетели.
Всички чуха писъците му.
"Спри, спри, спри!"
Точно преди това те нарече "курва".
- Хвана ме в изневяра! - И те удари.
Силно.
Чудесна реколта.
Ще си вървя.
- Трябваше да го пресипеш. - Хубавото го изпихме.
Това е от кашон в гаража.
Следователят у мен разбира защо Клиф не те напуска.
Той е на шейсет и вече не хваща окото, а ти си едва на 40 и приковаваш погледите.
На 42 съм и го знаеш, но ти благодаря.
Но защо ти не напускаш този скапан предписващ отрови дерматолог?
Разводът би те подсигурил. Държи ли те с нещо?
Не с повече, отколкото аз - него. Да видиш какви сайтове гледа! Перверзник.
- Задушавал ли си се, докато онанираш? - Веднъж, но не умишлено.
Бях с вратовръзка и се спънах.
Добре, да бъде твоето.
- Утре пак ще говоря с Клиф. - Благодаря.
Харесва ми да съм следовател.
А нещата, които харесвам са малко.
- Искам малко лед за виното. Ти? - Няма нужда.
Андрю! Боже, не!
- Чия е ръката? - Мамка му. Не е това, което си мислиш.
Това е, само че не... Имам обяснение.
- Почакай. Бони! - Какво си направил?
Нищо! Не преигравай!
Преди да продължа, ще ви разкажа историята на един младеж от Бахамите.
Знам, че е досадно да зарязвам разказа си по средата,
но по-късно ще разберете защо го правя.
Имайте търпение.
Трудно е да си представиш по-простичък живот от този на Янси,
но Невил Стафорд водеше точно такъв.
Дните му минаваха в риболов, готвене на рибата и почти нищо друго.
Невил не искаше нищо повече от малката си колибка в Рая.
Там беше щастлив.
Забележете, че подобно на Янси,
Невил приемаше дивите животни като свои близки приятели.
Здрасти, малчо.
Г-н Стафорд!
Господин Стафорд!
- Невил. Какво искаш? - Може ли да поговорим?
За щастие, в къщата си Невил имаше подкрепата на приятел.
Връзката им също беше като брачна.
Не! Лоша маймуна! Лоша!
Небеса! Откъде имате това грозотилище?
Бъдете любезен, да не ядосате Дригс!
Спечелих го на домино от един дядо.
Дължеше ми пари. Каза ми:
"Дригс е от дресираните маймуни в последния пиратски филм с Джони Деп."
Каза, че съм можел да го науча на каквото поискам.
Дригс, горе.
Горе, горе!
Дядката ме излъга.
- Как така да напусна дома си? - Пращахме известия.
Бил съм на риба.
- Цял месец? - Обичам риболова.
Тук ще строят курортен комплекс.
Един американец - г-н Кристофър.
- Изкупува земята. - Не продавам, нямаме тема за разговор.
Не зависи от вас. Имате полусестра във Флорида - Самара.
Тя е официалният попечител и вече е продала.
- Как може? - Ще трябва да ви даде половината пари.
Комплексът ще е много луксозен.
С коктейл-бар, ей там ще има сладководен басейн,
червен тенис корт, спа център.
Избрали са му име - "Кърли Тейл Лейн".
- Татко наричаше мястото "Зеления плаж". - Минали времена.
Не дръзна да се опълчи на управника.
- Още една бира? - Но после размисли.
Напусни земята ми.
Не само Невил се чувстваше голям карък.
Бони, повтарям ти, че не съм заклал никого. Обади ми се.
Янси имаше на кого да изкара яда си.
Как така клиентите не намират къщата?
Нали ти казах - голяма, жълта.
Извинете!
- В къщата ми има мъртъв енот. - Янси вече знаеше.
- Кофти работа. Как е влязъл? - Не знам.
Проклетата твар като че ли е прегазена.
- В дома ви? - Да.
Аз съм Еван Шук.
- Великан си! - Добре.
Извиках службите, но чакам гости всеки момент.
- Летят от Далас. Ще ми помогнеш ли? - Еван Шук ли беше?
Бих искал да ти помогна, но не мога. Лоша поличба е да закачаш мъртво животно.
- За вуду ли говорим? - За проклятие. Да ти дам ли лопата?
Не, ти пък! Вътре вони зловещо.
Не се съмнявам. Мъртвите неща миришат ужасно.
По дяволите.
- Чао, братле. - Да.
Янси усети приятната топлина, която го заливаше при появата на нов враг.
Кристина, как си?
- Какво става там? - Мъртъв енот.
Яко. Имаш ли нещо за ядене?
Сони ме праща.
Какво направи с ръката?
Ти каза да я хвърля в канала, това и направих.
- У мен е. - Знаех си. Никога не ме слушаш.
Но сега е за добро. Жена обяви съпруга си за изчезнал.
- Инцидент с лодка. - Не е бързала.
Била е в Европа. Мъжът й е тръгнал към Бахамските острови за риба.
Интересното е, че иска проклетата ръка.
Ще има панихида в църквата.
- Иска да погребе ръката. - Ковчегът ще е малък.
- Вероятно ще е нормален. - Излишно хабене на дърво.
Сони трябва да ме награди, и то щедро.
Представяш ли си какво щяха да пишат, ако беше загубил ръката?
За бога.
Сони ще каже на вдовицата,
че си официален попечител на непотърсените човешки останки.
Тя се казва Ив, като "вечер".
Стриплинг, като "стриптийзьорка".
- Слушам те. - Оставям ти номера й.
Уговорете си среща, дай й ръката и изчезвай.
- Без разговори, без въпроси. - Защо ме предупреждаваш?
Да ти обяснявам ли?
Да, затова ти зададох този въпрос. Хубаво е да се говори.
Бъди тактичен, тъкмо е овдовяла.
Моите съболезнования.
Благодаря. Ужасно е, ужасно.
- Къде да се срещнем? - Пред търговския център.
Лесно ще ме разпознаете по синята шапка.
- Здравейте. - Здравейте.
- Следовател Янси? - Вие сигурно сте г-жа Стриплинг.
- Наричайте ме Ив. - Здравейте.
Прилича на среща с наркодилър.
Сигурно трябва да я видя, нали?
Така са я открили, вкочанена по този начин.
Да, наистина е странно. Жестът е специфичен, но...
Не знам защо е така, но е неловко да я гледаш.
- И то много. - Да.
Пръстенът е негов, той е. Ужасно е.
- По дяволите. - Добре ли сте?
Не мога да повярвам, че е истина. Все едно съм на пазар.
Гледам ръката на мъжа ми и...
- Ще я взема. - Оставете на мен.
- Благодаря. - Намериха ли лодката на Ник?
Не, откриха възглавници и туби за бензин.
Имало е излив на петрол на пет мили от фара "Сомбреро".
- Имало ли е други на борда? - Ники е бил сам.
Бил е тръгнал на среща с приятели на о-в Кей Сал.
Янси беше напълно наясно, че трябваше да се сбогува
с Ив Стриплинг и ръката, която миришеше на лук, и да ги забрави.
Да седнем в колата.
- Не, съжалявам, бързам. - Няколко рутинни въпроса.
- Кога разбрахте, че Ники е изчезнал? - Бях в Париж.
Беше подарък за рождения ми ден от Ник.
- И тези обеци. - Хубави са.
- Струват към десет бона. - Защо шепнем?
Не знам.
Не се бяхме чували, но това е нормално.
Когато е на островите, не се обажда, защото там няма сигнал.
Трябваше да се прибере в неделя.
Когато не се върна, си помислих, че рибата кълве и не се разтревожих.
- Защо не си записвате? - Ще запомня всичко.
- Ставате за сервитьор. - Често ми го казват, но опитах.
Уволниха ме за общителност. Много говорех с клиентите.
- Както ви казах, въпросите ми са рутинни. - Та, в сряда Ник все още го нямаше.
Тогава от "Брегова охрана" ми казаха какво са открили.
Много обичаше проклетата лодка.
Кръсти я "Лятна вечер", на мен.
Така се нарича и...
Няма значение. Много мил жест.
- Приключихме ли? - Почти. Имате ли деца?
Не, той има дъщеря от друг брак и тя е просто...
прекрасна!
И ще дойде на опелото в неделя.
Всичко сякаш е... Сякаш не е истина.
Още веднъж - моите съболезнования.
Благодаря.
Беше се нахилила до уши.
- Хлипаше, но нямаше плач. - Е, и?
Мъчеше се всячески да се разплаче.
Видял си изражението на лицето й през прозореца
и колата е отпътувала.
Знам какво видях, Роса, сигурен съм.
Може и да греша, защото не се виждаше добре.
Но чуй и това - каза, че отива на Бахамските острови.
- Ще скърби там няколко дни. - Е, и? Всеки жали посвоему.
Хайде, Тили, глупавото ми момиче.
- Но не на плажа. - Здравейте!
Тук и времето е райско! Хайде, миличка.
С теб не може да се спори.
Защо си толкова навъсена? Целият свят ти е крив.
Ами цяла сутрин правих аутопсия на 15-годишно момиче,
което е било убито на рождения си ден от гаджето на майка му.
Сега ми стана тъпо. Съжалявам, Роса, това е ужасно.
Днес е тежък ден.
Да.
Искаш да разбереш какво имаме за Ник Стриплинг ли?
Да.
Защо дойде чак тук, за да ме видиш?
Защо не провери файловете в управлението?
Не дойдох само заради теб.
Срещнах се с вдовицата наблизо.
Дойдох в града да вечерям с приятел - Томи Бискейн.
И в момента не мога да се мотая в управлението.
Само последното е истина. Не познавам никакъв Томи Бискейн.
Ето.
На 24 г. е бил замесен в застрахователна измама.
Предизвиквал е катастрофи и е подправял медицински.
Болки във врата се имитират лесно, трябва само документ.
- Но младият Ники е печелил малко. - Е, и?
Чудя се откъде е имал пари за натруфени диамантени обеци.
- И лодки. - И изчезнали часовници.
Да, трябва да разбера какво го е сполетяло.
Проучих те.
- Работил си в "Убийства" в Маями. - Не отричам.
- Защо си напуснал? - Друг път ще ти разкажа.
Работата в Кийс ми харесва, когато работя.
В момента съм отстранен.
Ще ти разкажа друг път, след предишния друг път.
В момента работя основно по понижението си. С бързи темпове.
Благодаря, че ме разсмя.
Другият път може да е сега, ако си гладна. Да хапнем?
- Имам приятел. - Супер, чудесна новина.
Щях да ти разкажа за многобройните си понижения.
- Едър ли е? - Снайперист е в спецчастите.
Да, ръстът не е от значение, ако стреляш по хора.
Стига другото да не те притеснява. Благодаря, д-р Кампесиньо.
Задължен съм ви. Много мило.
Животът на Невил до този момент бе лишен от стрес.
Дригс не би признал, но и той си живееше щастливо.
Мисълта да загуби дома си го извади от равновесие.
Направо не му даваше мира.
Истината е, че дори на спокойни хора като Невил
накрая им кипва и решават да отвърнат на удара.
- Стой, братле! Какво правиш? - Пикая в резервоара.
Извинявай, не знаех, че е твой.
Аз съм на заплата. Щом приключим тук,
продължаваме към плажа и ще съборим къщата ти.
Досетих се.
Да ти помогна ли?
Какво става тук?
Янси, защо не си вдигаш телефона?
Мини през управлението.
Докато шофираше, Янси си повтаряше, че го викат за добро.
Защо ме вика Сони? Какво съм сгафил?
- Много добре знаеш. - Не знам.
Сони се обади на г-жа Стриплинг. Тя му се оплака, че си я разпитвал.
Това ли? Да, сега се сещам.
Обади се и на пом.-съдебния следовател в Маями.
Каза, че си се върнал да разпитваш за възможно убийство.
Роса ме е издала? А аз я харесвах.
И сега Сони е ядосан, и то много.
Стига де, Ро, вече съм отстранен. Какво ще ми направи?
Няма да допусна да правиш каквото си искаш!
Разбираш ли ме, момченце?
Добрата новина беше, че Янси вече не беше отстранен.
Беше уволнен.
Отнеха му всичко и най-вече достойнството.
Поне имаше с какво да се прибере.
- Четеш ли си съобщенията? - Говорих с Клиф.
Явно вече не ме смяташ за потенциален сериен убиец.
- Това ще ми липсва. - Той е инатливо импотентно старче.
Държи да бъдеш наказан.
Кажи му, че не искаш съд и ще приемеш наказанието, което определи той.
Той да реши, така ли? Не съм юрист, но това май му отвързва ръцете.
Андрю.
Така не се решават проблеми. Не бързай, идвам след малко.
Идвам.
Не мога да допусна дело, Андрю.
Ако някои неща видят бял свят, ще съсипят живота ми.
Я стига. С какво те изнудва Клиф? Какво си направила?
Обичаш да се правиш на герой, прояви се. Поеми куршума вместо мен.
Като Фредерик в "Сбогом на оръжията".
- Чел си от книгите, които ти подарих? - Телевизорът ми се счупи.
Андрю, сега наистина ми се иска да знаеше истинското ми име.
Скъпа, запомни за в бъдеще, че отдавна се отказах да разбирам жените.
Фалшивите имена са излишни.
- Боже. - И тогава, за стотен път,
Янси се сбогува завинаги с бъдещето си бивше гадже.
Страхотни сте. И аз можех да го изнеса с лопата.
Ще си поделите бакшиша. Шегувам се, не давам бакшиши.
Още усещам вонята на мъртво животно. Или така миришат грозните сгради?
Знаеш ли защо ме задължават да сменя външните крушки с червени?
- Заради костенурчетата. - На кого му пука за тях?
На техните родители, също и на мен.
Защо си се барнал така? На среща ли отиваш?
На погребение, ще бъде забавно.
Тъкмо останал без полицейска значка,
Янси осъзнаваше, че не бива да присъства на погребението на Ник Стриплинг.
Но въпреки това отиде.
Здравей, скъпа. На погребение сме, а вагината ти се вижда.
- Майната ти. - Здравей, Саймън.
- Хубава шапка. - Благодаря.
Благодаря, отче.
Да е кратка служба, без излишни приказки. Бог да ви благослови.
Да се помолим.
Господ е мой пастир, от нищо няма да се нуждая.
Едва сдържате сълзите си, господа.
Приятели на покойника ли сте?
Федерални сте. Защо проучвате семейството?
- Не ставай кретен. - Лош късмет е да си вулгарен на гробище.
Или беше да си духате взаимно? Все ги бъркам.
Няма ли да ми отговорите? Жалко.
Фръцвате се и си отивате? Добре.
НИКОЛАС СТРИПЛИНГ ЛЮБЯЩ СЪПРУГ И БАЩА
Моите съболезнования.
- Приятел на татко ли сте? - Следовател Янси, тоест бях.
Бяха ми поверени останките на баща ви.
Реших да дойда, в случай че имате въпроси към мен.
Страхотна шапка.
Кейтлин беше решила да остане, докато положат баща й в пръстта.
Какво правят?
Нямат право да насипват пръстта, докато има опечалени.
- Не съм сигурен, измислих си го. - Да си вървим, Саймън.
- Оказах се прав. Ама че работа. - Имам въпрос към вас.
- Видяхме ръката на татко. - Така се е вкочанила.
- В смисъл? - Сигурно са го коригирали.
Тя има предвид халката. Кажи му, скъпа.
Ив я е сменила. Беше от платина, сега е от 14-каратово жълто злато.
Има ли законно право да краде халката му?
Има, като негова съпруга. Но защо не попитате Ив за халката?
- Тя ме мрази и аз я мразя. Тя е пачавра. - Скъпа, моля те.
Саймън, чакай ме в колата. Върви.
Послуша ви.
Работиш ли по случая?
Няма случай, ако няма нова информация.
- Направихме каквото можахме. - Ив е убила баща ми.
Сигурна съм на 100 процента.
Защо мислите така? Казал ли ви е нещо? Нещастен ли е бил?
Откъде да знам? Не съм говорила с негодника от година.
Невил не знаеше какво да прави, но знаеше какво винаги му помагаше.
Заповядай, шефе. Наздраве.
Невил!
- Защо не дойде в бара снощи? - Бях при Тани.
- Смята ме за богаташ и това ми харесва. - Чудесно.
Аз черпя. Дайте идеи как да ги спра да съборят дома ми.
- Идеи? - Аз имам.
- Без пикаене. - Значи нямам.
Хайде, мислете.
- Да пием и да помислим. - Да.
Наздраве.
Похарчих всичките си пари за пиячка, но нищо не измислихте.
Да, ние сме лоша инвестиция.
Вярваш ли в обия?
Обия ли? Вуду магия ли имаш предвид? Я стига.
Все едно да платиш на медиум.
- Не е по-безумно от историите в Библията. - Мери си приказките.
Просто казвам да идеш да говориш с Кралицата на драконите.
Още от малки Невил и приятелите му бяха слушали страховити истории
за Кралицата на драконите и магическите й сили.
Тя живее тук. Родът й е на острова от години.
- Не знам. - Боиш се от нея.
- Не. - Мен ме е страх.
И би трябвало. Тази вещица е мъжеядка.
Казват, че последните й три гаджета, млади и яки пичове...
са мъртви.
Не е смешно!
Сигурно вече сте разбрали, че Янси не се отказваше лесно.
- Какво ви дължа? - За тази гадна задача ли?
- 300. - Мога да се бръкна с 250.
Добре, 250. Но когато ги маха, собственикът да викне мен.
Мигел, имаш страхотен рейтинг.
Ти си най-добрият пчелар в района.
- Да. - Когато собственикът ти звънне,
опитай се да не идваш веднага.
Ще ти струва още 20 долара.
- Стига пазарлъци. - Оставям ти и половината джойнт.
Отлична трева, нарича се "Тотал щета".
- Как? - "Тотал щета".
Бива. Закарай ме до града и черпя вечеря.
- А пиене? - Мигел, прекаляваш.
Мамка му.
Съжалих, че се изсмях, и му се извиних по мъжки.
- Вземи. - Благодаря.
- Знаеш ли от каква акула са? - От акула чук.
- Или от малка лимонова. - И аз така си помислих.
- Откъде ги взе? - От ръката, която извадихте.
Акулите чук плуват в плитчините,
а лодката на жертвата е потънала в дълбоки води.
И не съм виждал чукоглава да откъсва човешка ръка.
Не, невъзможно е.
Най-големият ни проблем, Андрю, е, че това беше последната ми бира.
Да отидем в "Халф Шел".
- Поръчай ми бира, идвам след малко. - Добре, забавлявай се.
Сам ще го извадя, благодаря.
Баща ти ли я е построил?
Била е рибарска барака.
Нанесох се след смъртта му.
- Не мога да си представя да я съборят. - Иди при Кралицата.
- Наистина ли вярваш във вуду? - Може би.
- Майка ми вярваше. - А моята - изобщо.
- И обията е незаконна. - Тревата също, но това не те притеснява.
Виж, ако не опиташ всичко, ще съжаляваш.
- Добре. - Внимавай да не я ядосаш.
Може да омагьоса и най-силния мъж.
Значи ти не си застрашен.
- Ако умра, духът ми ще те преследва. - Ще си имам компания.
Взема скъпо, вземи достатъчно пари. Увий ги в кафява хартия.
И бутилка алкохол за подарък.
Ще ти поиска и дреха на предприемача.
Кралицата искаше вещ, била в досег с кожата на предприемача,
за да направи силно заклинание.
Колкото и да не вярваше в глупави магии, Невил реши да пробва и това.
Добра маймуна.
Дригс получи грозде на корем и студена бира. Беше си ги заслужил.
Вземете защитен крем и очила, защото утре ще бъде слънчево.
Аз съм Хедър с прогнозата за времето.
От години греши.
- Но още си я бива. - И още как.
Онзи господин черпи.
Кой е той?
Фини, беше ми помощник.
Той беше човекът, който извади ръката от водата.
- Така ли? - Да.
Преди няколко дни го нахоках, че не мие такъмите, и той напусна.
Каза, че няма нужда да ме търпи.
- И сега ти праща бира и стриди? - Перчи се. Каза, че има големи пачки.
- Откъде? - Де да знаех.
МАГНИТ ЗА ЖЕНИ
Много съжалявам, че ви се натрапвам,
но търся Магнита за жени.
Виждали ли сте го?
- Ето ме. - Да, страхотен ланец, веднага те издава.
- И аз това казах. - Нали?
- Да. - Какво искаш?
Да ти благодаря за бирите.
Бяха за него, ти намаза, защото беше там.
Разбрах, че си извадил онази ръка.
- Не бях чувал подобно нещо. - Е, случи се.
Искам да те питам нещо, ако може.
Как безработен тъпак като теб намира пари за бижута и скариди?
Ченге ли си?
Съжалявам, не очаквах да си тръгне.
Да не го оставяме сам навън, момичетата ще го разкъсат.
Няма ли да си изядеш картофките? Отивам да проверя Магнита.
Какво искаш?
Мамка му.
Ако бяхте попитали Невил
дали вярва в Кралицата на драконите и нейните сили,
би се изсмял и би казал "не".
Отворено е.
Но когато отиде при нея...
го обзе странно усещане.
Единият да говори.
Дошъл съм за обия. За проклятие.
- Не знам как се прави. - Тогава седни.
Бабо?
Остави ни насаме. Имам работа.
Не бързай, бабо.
Ще направя чай.
Говори. От кой дявол искаш да се отървеш?
Той е предприемач, казва се Кристофър.
Приятелят ми Уили каза, че ще пристигне тази вечер.
Тогава нямаме много време.
- Носиш ли пари? - Да.
И това е за теб.
Някой те е подучил.
Имаш ли вещ на жертвата?
- Не е бахамец. - Така е, от Щатите е.
Тогава е нужна много силна магия.
Виж...
Ако ти направя тази услуга...
Той може да умре.
Божия воля.
Виж го ти.
Скача с двата крака.
Добре тогава.
Може би другия път ще останеш да ми правиш компания.
Само ти, без маймуната.
Може да изпием по един-два рома.
Но не тази вечер.
- Какво чакаш? Върви си! - Добре.
Незнайно защо, Маделин се питаше само
защо Фини й бе позволил да избере ресторанта.
- Добре ли си? - Не, човече.
Винаги съм се чудила защо уличните лампи са червени.
Заради костенурчетата.
Когато се излюпят, може да вземат белите крушки за Луната и да се объркат.
За бога. Дали ще се оправи?
За жалост, това е само шоу.
Съжалявам.
Сигурно си мислите, че историята е към своя край,
но това е само началото.
- Не ми каза дали си ченге. - В отпуск съм.
Ще ти задават много въпроси.
Опитай се да не ме споменаваш.
След това може да поговорим и да разберем кой уби гаджето ти.
Помните ли как прекъснах разказа си за Янси
с историята на Невил и ви помолих за търпение?
Не, лоша маймуна.
От години разказвам истории на тъпи туристи.
Не казвам, че вие сте глупаци, но го направих нарочно.
Докато Невил гледаше как предприемачът акостира,
сигурно ви е станало ясно.
Не ви разказвам две истории.
А само една.
Превод на субтитрите Анна Делчева