Dă-o dracu'!
Cine operează pe o navă care se prăbușește?
N-au murit la impactul cu solul.
Uitați-vă la fețele lor.
Par să se fi sufocat.
Sau din cauza depresurizării. Au început „să respire” vid.
Ba nu, vezi buzele vineții? Trebuie să fi fost o toxină.
Avea niște corpuri străine în tractul gastrointestinal.
E un cod de incidente, 1562.
Acum au dispărut.
Bun, haideți! Noi suntem echipa de salvare.
S-o lămurească patologii.
Echipa de salvare!
Rashidi!
- Cod 1562, corpuri străine... - Da, ai mai zis.
Nu-i a bună.
Adică?
Cum adică „străine”?
Extraterestre.
Din ce în ce mai bine.
Urcăm sau coborâm?
Am primit ordin să coborâm, deci coborâm.
- Să mergem! - Hai!
O plac pe Wendy fiindcă știu că mi-e ca o soră mai mare,
așa cum n-am avut niciodată...
„ȚARA DE NICĂIERI” INSULĂ DE CERCETARE
Știu că toți sunt cumsecade, iar eu iubesc toți copiii.
Abia aștept să nu mai fiu bolnavă.
E un chin și îl detest.
Abia aștept să fiu atât de inteligentă,
încât să pot soluționa orice problemă.
Sunt entuziasmată și mi-e și teamă, dar cred va merita.
Cât potențial!
Așa se spune despre copii. Despre ce ar putea fi.
Tu vorbești despre succes.
Dar esența e evoluția. A-i învăța cum să fie cât de buni pot fi.
Mda.
Cea mai mare temere în ce privește inteligența artificială e
că vom crea o mașinărie genială,
care va crea la rândul ei o mașinărie superioară și tot așa...
până când „adio, omenire!”
Ceea ce facem noi doi aici este să extindem enorm potențialul omenesc.
Apoi vom vedea ce pot crea înainte de apocalipsa AI.
E o cursă a inteligenței.
Dar, dacă nu rămân oameni, ce vom fi avut de câștigat?
Nu glumesc! Am reușit ceva ce nimeni nu credea posibil!
Am curmat moartea.
Acum trebuie să le oferim o viață mai bună.
Dacă nu, vom fi reușit doar să le oferim nemurire consumatorilor.
Nu-mi pasă de bani.
Lumea crede că banii sunt totul pentru trilionari.
Sau orgoliul, dar știi ce-mi doresc eu cu adevărat?
Vreau să discut cu cineva mai inteligent decât mine.
- Mersi. - Mă rog, ești inteligentă.
Dar nu mai inteligentă decât mine.
- Și Kirsh? - E inteligent în sensul că știe multe.
Face apel la cugetările marilor filosofi, dar asta nu se cheamă înțelepciune.
Măcar o dată în viață vreau să ating apogeul
și să discut cu cineva care să mă uluiască.
Crezi că acei cineva ar fi copiii.
Poate.
În cel mai rău caz, sper
că, înzestrând-o pe Wendy cu un supercomputer pe post de creier
și educând-o cu cele mai strălucite minți de pe piață,
voi putea purta și eu dracului o discuție interesantă.
Chiar s-a prăbușit o navă?
Vom găsi cadavre?
Nu...
Nu te gândi la asta.
Tu la ce te gândești?
E secret.
Înțelegi?
Am un frate.
Lucrează în oraș. E sanitar, un fel de doctor.
Și e foarte priceput.
Chiar acum e acolo, salvează oameni, dar dacă...
Dar nu e ca noi, Slightly. Nu e de top.
Se poate răni, poate sângera, poate arde, iar eu l-am făcut să rămână.
Așa că o să-l găsesc.
Tata a răcit și a murit la Mumbai.
L-am ars pe rug, e o tradiție sacră.
Dar noaptea mă întreb: „Dacă nu murise?”
Dacă l-am ars de viu?
Fiți gata!
Echiparea!
Stai liniștită, îl găsim noi.
- Pe cine? - Pe fratele ei. E doctor în oraș.
E secret!
O să trebuiască să sărim.
Pe dracu'!
Si, hai!
Fii atent aici!
Siberian!
- Să nu dea dracu' să mă scapi! - Te țin!
Hermit!
Alo, mișcă odată!
Bun...
Să dea dracu'!
Aici Hermit. Răspundeți!
Sanitarul Hermit, Prodigy. Răspundeți!
Solicit întăriri!
Sunt în ascensorul de sud și urc.
E un monstru care umblă pe aici, are vreo 2,5 m lungime.
Are armură.
Mă aude cineva?
Băga-mi-aș!
Bun...
Este chemat numărul 21801.
CU O ZI ÎN URMĂ
Sanitar Hermit, declară scopul vizitei tale de astăzi.
Am venit în legătură cu formularele de demisie depuse.
Te rog să aștepți, sanitar Hermit. Unitatea îți evaluează cererea.
Potrivit dosarului, mai ai șapte luni de contract.
Da, așa e. Solicit dispensă specială pe motiv că...
Fiindcă i-am promis tatei că mă întorc la Medicină.
Tatăl: Frank J Hermit. Decedat: 16 ianuarie anul trecut.
Da, a fost ultimul supraviețuitor...
E o poveste lungă.
Pot vorbi cu un om?
Am fost rănit de două ori.
Îl urmărește uneori de câteva ori pe zi.
Trebuie să merg mai departe, să-mi respect cuvântul dat.
Am greșit oferindu-i accesul?
Vreau să onorez...
- Cred că o distrage. - Ba o alină.
Ăsta e favoritism.
Am un loc la Medicină pe Marte.
Mi-au oferit bursă, dar cursurile încep luna viitoare.
Sunt ultimul.
Nu mai pot aștepta.
Îndură-te și tu!
Dacă nu, îmi vei înfrunta furia.
Ce farfurie să-ți înfrunt?
Ce-ai spus?
Cumva a... Ce s-a întâmplat?
A rescris cumva codul.
Am știut că poate? Am învățat-o noi?
E conectată la rețeaua Prodigy să-i monitorizăm setările
și fluxurile de date, dar nu ne-am gândit că va...
Ce-ai spus?
Nu cumva ai...
Mulțumesc, sanitar Hermit. Cererea ta a fost respinsă.
Îți vei termina aici stagiul convenit prin contract.
O zi productivă!
- Auzi și tu? - Ce anume?
Un fel de... bâzâit.
- Sunt colonelul Nagg, echipa de criză. - Kirsh, om de știință...
Urmați-mă!
Clădirea are 100 de etaje: 80 sunt deasupra, iar 20, sub pământ.
Comunicațiile încă sunt căzute și nu avem un raport final.
Conductele de gaz prezintă risc de incendiu.
Și combustibilul de pe navă, dacă e inflamabil.
Muniția prezintă și ea riscuri, ca să nu mai vorbesc de radiații.
Ne-au promis întăriri din oraș acum trei ore și ați venit doar voi șapte.
Suntem o unitate specială, venită din ordinul fondatorului.
- Ce fel de ordin? - Nu te privește.
Auzi, șefu'?
- Ce face acolo? - Ai un sanitar pe nume Hermit?
E-n echipa lui Rashidi. N-au dat raportul. Benjamin Rashidi, 32 de ani, sergent.
Ce face acolo?
Ăsta ce etaj e?
Ce etaj e ăsta?
Etajul 65.
Wendy?
Slightly, du-te cu ea!
- Eu? - Restul, cu mine!
Ne mișcăm rapid. Estimăm daune și salvăm supraviețuitori.
Transmiteți comandamentului poziția răniților.
Mai vin sanitari.
Vă vom ține la curent cu ce aflăm.
Echipajul de urgență scanează după semne de viață, dar...
Au coborât. Primim un torent de date.
Parcă e Crăciunul!
Domnule, vă caută Yutani.
- Este o zi foarte costisitoare. - Mie-mi spui?
- Pe lângă viețile pierdute. - Firește.
Ai ceva ce-mi aparține.
La drept vorbind, a picat din cer și mi-a distrus o clădire.
Vei fi despăgubit. Trimite-ne factura.
Oamenii mei sunt la fața locului, asigură zona impactului.
Ai ceva să ne spui cu privire la navă?
Este o navă de cercetare spațială.
Se înțelege de la sine că orice e pe navă ar trebui să fie considerat al nostru.
Solicit permisiunea de a trimite o echipă.
Pentru a asigura nava și a lua ce ne aparține.
Mă tem că încă nu pot permite asta.
Turnul este încă foarte instabil.
Iar eu mă tem că trebuie să insist.
Nu e cazul să-ți reamintesc
că orice incursiune pe teritoriul Prodigy va fi interpretată drept ostilitate.
De-asta există avocați.
Îi pui pe ai tăi să discute cu ai mei și uite așa ajungem la o înțelegere.
Mă scuzi, e nevoie de mine altundeva.
Era de așteptat.
Vreau ce e pe nava aia.
E ceva aici.
Mi-e dor să fac baie.
Înainte detestam asta, dar acum îmi lipsește.
Liniște!
Frica e un instinct animalic. Voi nu sunteți animale, haideți!
- Fascinant! - Vreau acasă.
Seamănă cu o plantă.
E un monstru. Să-l ucidem!
Oamenii de știință nu ucid.
Cu grijă! E o specie extraterestră.
Nu știm de ce anume e în stare.
Curly, în față!
Mergi cu Smee și Nibs și căutați ceva cu care s-o prindeți.
Nibs, nu te uita!
Ce-i aia?
Un monstru.
Monștri!
Ce să facem? Să-l prindem?
Ăla era sânge cumva?
Și mai e ceva.
Ce grețos!
Se mișcă!
Nibs, aruncă-l la pământ!
Nibs! Te rog!
Aia ce e?
JD HERMIT, SANITAR
A venit pe aici.
Ce scârbos!
Alea...
sunt zgârieturi cumva?
- De unghii? - De gheare.
Gheare de urs.
Stai puțin... Sunt urși pe-aici?
Aici sanitarul Hermit. Răspundeți!
Rashidi, Siberian!
Mă aude cineva?
Bergerfeld.
Unde mama dracului sunt restul?
Comunicațiile sunt picate. Clădirea asta parcă stă să cadă.
Ai văzut animale?
- Ce fel de animale? - De-alea mari.
- De companie? - Nu, clar nu-s animale de companie.
Am fost în toate apartamentele de la etajul ăsta.
- Echipa de salvare! - Serviciul de pază! Deschideți!
Larmă! Câtă larmă!
Dle, evacuăm clădirea. Luați cel mai apropiat lift și coborâți.
Dăm un dineu! Ne-au venit Caspicii.
În holul clădirii e o navă spațială. Probabil Caspicii vor înțelege.
Dacă e cu adevărat grav, Băiatul Kavalier mă va suna personal.
Suntem în același club.
Dle, n-am de unde ști de treaba asta,
dar scara de nord e compromisă, ca și sistemul de stingere a incendiilor.
Până verificăm structura clădirii...
Domnule!
Mișcă-te...
Ce dracu'...
Intră înapoi!
Doamne!
Larma...
Câtă larmă...
Isuse...
Larma...
Mulțumesc!
Are aspect de floră, dar ar putea fi faună.
Kirsh?
Rămâi aici.
Stai cu ochii pe ea.
Kirsh?
Kirsh!
Era în pisică.
Ce era în pisică?
Nu!
E rapid.
INTERFAȚĂ EXTERNĂ: CONECTATĂ DESCRIERE
E ca un zoo din care au scăpat animalele.
ENERGIE STABILIZATĂ
E o navă de cercetare spațială.
Probabil adunau specimene.
Specimenele nu-s moarte?
Dle, trebuie să părăsiți imediat clădirea!
- Scările sunt blocate și am zis că... - S-a prăbușit o navă. Evacuăm clădirea.
- Sigur, dar spuneți-mi pe unde... - Ce-ai în sac?
Provizii.
- Ce mă-sa? - Mâinile sus!
- Nu te ambala... - Mâinile sus! Imediat!
- Faceți o greșeală. - Draci! E cyborg.
Nu mișca! Nici nu clipi!
Fir-ar...
Calm, amice. Ăștia simt frica.
Nu-s amic cu tine.
Du mâinile la spate și împletește-ți degetele.
Ca să știți, aveți belele mult mai mari decât mine.
Ce mama dracului e aia?
Băga-mi-aș! Mișcă!
Fugi!
Trageți!
Nu, acum!
Hai!
Smee! Am nevoie de tine acolo. Te vei întâlni cu Wendy.
Asigurați zona. Nu se intră și nu se iese până vine echipa de decontaminare.
Înțeles.
Chiar e un urs.
- De ce? - Modul războinic.
AL ȘASELEA MECI AL FINALEI AL TREILEA HOME RUN
Ia te uită, tată!
Reggie Jackson, al șaselea meci al finalei din 1977.
New York Yankees contra Los Angeles Dodgers.
Reggie a lovit trei home runuri.
Care erau șansele?
Cu cine vorbeai?
Cu tata.
Ești rănit.
- Eu? - Dă să văd.
Vorbești cu tata?
Mă rog, știu că nu e aici.
Dar mingea asta și meciul...
Ne uitam împreună la faze din meciurile vechi.
Zicea că asta e dovada.
Că lumea îți oferă uneori prilejul să strălucești.
Iar dacă reușești...
Un astfel de erou are un nume aparte.
El îi spunea „Domnul Octombrie”.
„Domnul”?
- Unde ești rănit? - Nu sunt.
E un urs pe aici. I-a mâncat pe cei de pe hol.
- Un urs? - Noi oricum nu mai sângerăm.
- Suntem albi pe dinăuntru. - Ești sintetic.
Nu ne place cuvântul ăsta.
- Sunteți amândoi sintetici. - Ba nu...
- Suntem altfel. - Speciali.
- Wendy? - Da, Kirsh. Te auzim. L-am găsit.
Nu mă interesează asta. Duceți-vă spre botul navei.
Vreau să asigurați încărcătura. Smee a plecat deja într-acolo.
- Mai târziu? - Mai târziu? Nu, nici vorbă!
Sunt specii invadatoare.
Dacă nu le închidem, pot scăpa și se pot înmulți. Atunci va fi tardiv.
- Hai! Lui Smee nu-i place să fie singur. - Lăsați copilăriile! Sunt vieți în joc!
- Nu mai suntem copii! - Plecați imediat!
- Vii cu noi? - Trebuie să mă întorc.
Vom da peste mulți oameni răniți, sfârtecați de explozii.
Mergem la botul navei!
Te rog?
Bine.
Wendy...
Da, bine!
Să ții pasul! Noi ne mișcăm repede.
Pe aici!
Pardon!
Cum adică nu mai sunteți copii?
Suntem puști.
Nu pricep.
- Eu am 11 ani. Wendy a împlinit 12. - Slightly!
- Tu ești Wendy? - Nu, e numele mașinăriei.
Când eram copii, eram bolnavi.
Ni s-au dat trupurile de adulți. Eu sunt Aarush, iar ea e Marcy.
Și pe sora mea o cheamă Marcy.
- Vere... - Să nu te prind!
- E soră-ta. - Slightly, e secret! Du-te!
- N-aveai de gând să-i spui. - Du-te odată!
Joe...
Eu sunt.
Te-am găsit.
Te-am urmărit mereu pe ecrane
cum te duceai la muncă sau cum mergeai cu barca.
Îi ajuți pe ceilalți.
Înfruntă-mi furia!
Mai știi?
Îmi pare rău, e vina mea. Tu voiai să te duci pe Marte.
- N-am putut... N-am vrut... - Ba nu! Ai murit!
Am fost la înmormântare!
Ba nu, tati...
Tati a zis că...
Joe, când eram bolnavă, m-a vizitat băiatul genial.
I-a zis tatei că mă poate ajuta, dar că trebuie să mă ia cu el.
M-au dus să stau cu Kirsh și Doamna Sylvia.
- Nu pricep! - A fost singura soluție!
Joe!
Altfel muream!
Au spus că sunt specială.
- Tata mi-a zis... - A zis să nu spun nimănui.
Tati a zis că e secret!
Au zis că mă voi face bine.
Dar că nu mă întorc acasă.
- Cine? - Băiatul genial.
Ai numele lui pe uniformă.
Kirsh zice să ne grăbim!
Te rog!
În prima ta zi de grădiniță, a venit tata să te ia.
Erai murdară și îți sângera o buză. Ce i-ai zis?
„M-au enervată.”
Lasă-mă pe mine.
Puteam și eu.
În dimineața de Crăciun, când aveai șapte ani...
m-ai trezit înainte de răsărit.
Ce mi-ai spus?
Că degetul mare de la picior nu seamănă cu ăla mare de la mână.
Auziți?
Auziți și voi?
Aud cum se îndoaie metalul, de parcă nava stă să cadă.
Anunță!
Par a fi ouă.
Și apoi cred că...
Nu!
Joe!
Slightly?
- Sărim? - Slightly!
Stai aici! Uită-te la mine! Ai grijă de tine!
- Păzește „omleta”! - Nu! Wendy!
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu