În viitor, cursa pentru nemurire va lua trei forme.
Cyborgi: oameni perfecționați cibernetic Sintetici: ființe dotate cu AI
Hibrizi: sintetici înzestrați cu rațiune omenească
Tehnologia dominantă va hotărî care companie va cârmui universul
NAVA USCSS „MAGINOT”
CORPORAȚIA WEYLAND-YUTANI
ANUL 2120
DURATA MISIUNII: 65 DE ANI
DISTANȚA DE TERRA: 1.300.000.000 KM
- Mănânci aia? - Da, așa mă gândeam.
Fără mese copioase înainte de criogenie.
- Mersi fain. - Sunt medicul tău.
- Oarecum. - Da, mă rog.
- Așa e! - Normal că nu e indicat.
Trebuie să te vindeci.
Ești bine, frumoaso?
- Sinceră să fiu, criogenia îmi dă fiori. - Oare de ce?
Fiindcă Teng se holbează la tine cât dormi cu ochii ăia sticloși ai lui.
Să dea dracu'! E bine să afle.
- Nu mai face așa! - Ba sigur că da.
Morrow, ai vorbit cu el, nu?
Dl Teng se va cuminți dacă nu vrea să muncească 65 de ani pe degeaba.
- Teng! - Scârțar!
- Te iubim, Teng. - E băiat bun, ce-aveți cu el?
Cum ai dormit?
- Bine. - Scuze, mai zi o dată.
Aia ce e?
E Wayland-Yutani...
- Adică noi? - Pentru ei lucrăm noi.
- Așa. - Da?
Controlează America de Nord și America de Sud.
- Și Luna, nu? - Nu, ăia-s Dynamic.
Yutani are Marte și Saturn.
Noi vorbim despre cine și ce conduce pe Pământ.
E afon la științe sociale.
Există patru companii, care guvernează tot globul.
N-o uita pe aia nouă, Prodigy.
Aia care e?
Aia cu sintetici și AI, înființată de un puști acum vreo zece ani.
Băiatul Kavalier.
- Așa! - Cel mai tânăr trilionar din istorie.
- Bun, deci sunt cinci companii? - Da.
Tot nu pricep.
- Bietul de el! - Domnule Teng!
Ai verificat sistemul de navigație, dle Teng?
Mă întrebi dacă mi-am făcut datoria?
- Când intrăm pe orbita Terrei? - Peste 10.525.000 de secunde.
Este... timp.
Zi-mi în luni, Teng.
- Patru luni. - Măgar ce e!
Cu marjă de eroare de câteva zile.
- Toate bune, dle comandant? - Salut!
Comunicațiile sunt picate și înregistrările de bord sunt corupte.
O fi vreo eroare. Pot să arunc o privire.
- Nu, o să cerceteze paza. - Și ardem prea mult combustibil.
Tu și Teng interesați-vă ce sistem am putea opri.
Nu mai bine-i catapultăm în spațiu specimenele lui Chibuzo?
- Îi închidem grădina zoo. - Cred că vrea sugestii viabile.
Păi e viabilă. Drăciile alea îmi dau fiori.
- Și mie. - Specimenele sunt scopul misiunii.
Ți-e ușor să vorbești, cyborg.
Ne-au costat mulți oameni buni.
Și la ce bun?
Ca să ne bage compania mizerii în cereale și să ne controleze mințile?
- Asta e o aiureală. - Ba nu.
- Habar n-am ce spui acolo. - Specimenele sunt scopul misiunii. Punct.
E nevoie să pun pază în plus? Sau să te închid în cabina ta?
- Sullivan! Petrovici! - S-a făcut!
- Treziți-mă înainte de aterizare. - Înțeles.
Știți ceva povești de adormit?
Nu știe nimeni, dar am avut o cădere nervoasă.
„ȚARA DE NICĂIERI”, PRODIGY INSULĂ CERCETARE
Ce e ăsta?
Un scorpion.
De unde e?
Era în haos.
Ce faci cu el?
Tu ce crezi că ar trebui?
Să-l strivești.
Ca să nu te înțepe.
Și dacă dau să-l strivesc, iar alt scorpion mă înțeapă ca să-l apere,
așa cum vrei tu să mă aperi pe mine?
- Mă sperie. - Gândește-te cum se simte scorpionul.
Prins într-un glob de sticlă și amenințat de uriași.
Gata, scumpo.
A sosit timpul.
Chiar trebuie?
Da.
Du-te.
Voi fi aici când te vei trezi.
Îl omori?
Asta vrei?
Nu.
- O să doară? - Nu.
Ți-am mai spus, e ca și cum ai adormi.
O să visez?
Nu știu, asta o să-mi spui tu după ce te trezești.
A venit!
Bună! Vezi că ai ceva pe... Pac!
Bine... Inspiră adânc, te rog.
Așa...
Ce vis ciudat am avut azi-noapte!
Aveam un bebeluș, dar era purcel.
Am avut un purceluș când eram mică.
Era drăgălaș, dar apoi s-a făcut de 150 de kile.
Noi vrem mai degrabă un pui de om.
Am mai discutat.
Ăștia sunt copiii noștri.
Lasă asta acum!
- Așa o să arăt? - Da, aceea ești tu.
E frumușică.
Bun!
Ce face fetița noastră?
E gata.
Ai auzit de Neil Armstrong?
- A fost un astronaut. - Nu un astronaut oarecare.
A fost primul om care a pășit pe Lună.
Și tu vei fi prima.
Voi ajunge pe Lună?
Nu, prostuțo.
Vei fi prima care va trece de la un corp omenesc la unul sintetic.
- Fiindcă sunt specială. - Într-adevăr.
Ești foarte, foarte specială.
Îți arăt un truc de magie?
E tare, nu?
Hai, hopa sus pe masă!
Îl vreau pe fratele meu.
Ți-am spus, o să-l vezi când o să te trezești.
Dar el n-o să mă vadă.
- Nu. - Fiindcă ce facem aici e secret.
Da.
Hai!
E timpul să adorm?
Da, Marcy.
Wendy.
Poftim?
Seamănă cu o Wendy.
Wendy!
Wendy! Te așteptăm!
Ne întrecem!
Wendy, scumpa mea, cum te simți astăzi?
Ăștia-s aiurea rău.
- Sânii? - Sunt aiurea.
- Se bălăngănesc când alerg. - Asta e, acum ai trup de adult.
- De ce? - Corpurile sintetice nu cresc.
Și ce?
Cum stai cu sentimentele? Te simți veselă? Tristă?
Nu știu, acum au amuțit.
Trupul omenesc secretă hormoni.
Dopamina, serotonina, estrogenul și testosteronul creează stări de spirit.
- Tu nu le mai ai. - Am încercat să ți le simulăm.
Să-ți simulăm adolescența în timpul tranziției la corpul adult,
deci nu e un procedeu instantaneu.
Dar poate e necesar să sporim intensitatea.
Am mai discutat aspectul ăsta. Ea nu mai e om.
De ce ne mai prefacem?
„Ea” e de față. Ăsta e protocolul stabilit de director.
Trupul e un recipient pentru minte.
CORPORAȚIA PRODIGY
Pentru o minte omenească aflată pe calea nemuririi.
Simularea experienței omenești e vitală.
Deci eu ce sunt?
Dacă nu sunt om...
atunci ce sunt?
Orice dorești.
Ți-am adus ceva pentru colecție.
Și am o veste bună.
Au sosit și ceilalți copii.
- N-o să mai fiu singură? - Nu ești niciodată singură! Ne ai pe noi.
Dar da, acum vor fi și alții.
- Ca mine? - Nu încă.
Încă sunt copii.
Trebuie să-i ajutăm să facă tranziția, ca să nu se teamă.
Ne poți ajuta?
Poți fi sora lor mai mare?
Dacă mă ascultați, puteți ajunge mari și puternici, ca mine.
Cine vrea huța?
- Eu! - Eu!
Și veți fi și foarte rapizi.
Erai și tu bolnavă înainte?
Eram chiar pe moarte și toată lumea era foarte tristă.
Dar apoi a apărut băiatul genial.
Mi-a spus: „Nu fi tristă. Te vindec cât ai clipi.”
Și chiar așa a făcut.
Mi-a dat trupul ăsta de tânără. E mai bun decât unul nou-nouț.
- Acum sunt fata eternă. - Fiindcă mințile adulte nu se potrivesc?
Mințile adulte sunt prea rigide și încă nu pot face tranziția,
dar mințile noastre de copii sunt ideale.
- O întrebare? - O să pot merge din nou?
Vei putea să mergi, să alergi, să sari și să dansezi.
- Vă place să dansați? - Da!
- O întrebare? - Vreau să mă fac om de știință.
Bun, nu e o întrebare.
Dar e grozav!
Când ne întoarcem acasă?
Niciodată.
O să stau cu tine, bine?
Promiți?
Promit.
- Te dai, te rog? Trebuie să încep. - Ocolește-mă.
Îți arăt un truc de magie?
Da.
„Doamna Darling a auzit de Peter când deretica prin mințile copiilor ei.
O mamă iubitoare are seara obiceiul ca, după ce au adormit copiii,
să le scotocească prin gânduri și să facă ordine în ele.
Dimineață, obrăzniciile și răutățile care-ți mișunau prin minte la culcare
sunt strâns împăturite sub toate celelalte gânduri.
Deasupra, aerisite și întinse frumos, sunt gândurile drăgălașe, gata de purtat.
Pe vremuri, acasă,
Țara de Nicăieri întotdeauna începea să fie sumbră și amenințătoare la culcare.
Apoi au apărut cotloane neștiute, care s-au răspândit.
Umbre întunecate au prins a colcăi.
Răgetul fiarelor de pradă suna altfel și, mai presus de toate,
te părăsea încrederea că vei izbândi.”
NAVA USCSS MAGINOT
Coliziune iminentă.
RAPORTUL AGENTULUI DE PAZĂ DE PE USCSS MAGINOT
NAVIGAȚIE COMPROMISĂ
IZOLARE ÎNCĂRCĂTURĂ, EȘUATĂ
SPECIMENELE AU SCĂPAT
Morrow!
Morrow! Deschide!
Te rog! Vine! Dă-mi drumul înăuntru!
SITUAȚIA ECHIPAJULUI?
Ce faci? Lasă-mă să intru! Vine!
Hai odată! Vine!
Nu! Ce faci? Nu! Dă-mi drumul înăuntru!
Morrow! Nu!
Ce te-a apucat? Jigodia dracului!
ECHIPAJ: MORT.
Nu!
IMPACTUL CU TERRA: INEVITABIL
IZOLAREA SPECIMENELOR: PRIORITARĂ
Mamă, am nevoie de capsula de impact.
Coliziune iminentă.
Impact în zece secunde.
Nouă...
patru, trei, doi...
NOUL SIAM, ORAȘUL PRODIGY
Cum a zis el.
Centrul a prins ușor mingea. Doi eliminați.
Ce bine că ai întrebat!
Pa!
Îl cheamă Joe.
Joe DiMaggio, ca pe jucătorul de baseball.
Două mingi, două ratări. La baza a treia e gata să fugă.
Wilson a lovit-o bine! Atât înalt, cât și departe!
Un home run de două puncte! Two Cyan preia conducerea!
Cu ce se ocupă?
E sanitar. Un fel de doctor.
Bună!
Asta era vorba tatei.
Unde te duci?
E mișto să fii sanitar.
Și e și foarte priceput.
Se...
Se uită iar la fratele ei.
Pentru cine lucrează?
Pentru Prodigy.
Ca și noi.
Lucrează cu soldați, care lucrează cu arme.
I-au spus că am murit.
Ce e la cină?
Ce dor mi-e să mănânc!
Iată-te!
Dacă nu predai nava, îmi vei înfrunta...
...furia!
Ce farfurie să-ți înfrunt?
„Furia”!
Noapte bună, Joe!
- Hai! - Acum? Pe bune?
Auzi, ce-a zis robotul ieri?
Că trebuie să-mi termin contractul.
Bun...
Brahma! Ochii la minge!
Cu Medicina cum rămâne?
Deci nu scăpăm de tine.
- Mă iubești. - Ia vezi!
Numai că te temi să spui.
Să dea dracu'!
- Ce mă-sa? - Anunță!
- Căpitane... - Anunță!
Aici Sigma-Prime! Avem o navă prăbușită și numeroase victime!
Mergem la fața locului!
Bun, ca la carte! Găsim supraviețuitorii, evacuăm răniții și asigurăm zona.
Da, să trăiți!
- Nu uitați să vă verificați armele! - Da, să trăiți!
Brahma, sus! Pregătește evacuarea răniților!
Da, să trăiți!
- Rashidi, ia patru oameni la parter! - Da!
- Haideți, pas alergător! - Da, să trăiți!
Haideți, pas alergător!
Să căutăm răniții!
Haideți! Să-i găsim! Mișcați!
Așa, hai! Vino încoace!
Ajutor!
Hermit, mișcă! Hai cu mine!
Punct sanitar la dreapta!
Răniții să meargă la sanitari! Mai vin și alți sanitari!
Haideți!
- Mișcați-vă! - Intrați!
Haideți!
Mișcați-vă!
Pas alergător!
Mișcați-vă!
Doi încolo, trei încolo! După mine!
- E cineva rănit? - Serviciul de pază!
- E cineva rănit? - Echipa de salvare!
Echipa de salvare!
Echipa de salvare! Venim!
Echipa de salvare!
- Echipa de salvare! - Hermit!
- Bine. - Da.
- Echipa de salvare! - Echipa de salvare!
Ține pasul!
Ciuliți urechile!
Aud voci aici, jos.
Serviciul de pază!
- Ești bine? - Da.
- Echipa de salvare! - Echipa de salvare!
- E cineva rănit? - Echipa de salvare!
- Potolește câinele! - Echipa de salvare!
- Intru! - Intru!
- Hermit, ești teafăr? - Intru!
Evacuați clădirea! Avem un punct sanitar afară!
- Hermit! - Mă auziți?
- Anant, dă-i sânge lui Hermit! - Imediat!
- Ești teafăr, Hermit? - Da.
- Echipa de salvare! - Echipa de salvare!
- Gata? - Hermit?
Sfinte...
- E ditamai hăul! Cortez! - Ordonați, să trăiți!
- Solicită o unitate de pompieri. - 'Nțeles!
Dacă mirosiți sulf, anunțați!
- Haideți! - Înțeles!
Dispeceratul, aici Cortez. Avem o situație de cod 10-50 F.
Repet, situație de cod 10-50 F.
Baftă!
- Gura mă-sii! - Hai!
- Ce imensitate! - Trebuia să mă dau bolnav azi.
Stai calm, am chiloței de rezervă în raniță.
Hai!
Ce fel de navă e asta?
Navă de cercetare, cred. E a lui Weyland-Yutani.
Colecționam cartonașele când eram mic.
- Oare ne dă recompensă c-am găsit-o? - Termină!
Hoyt, Anant!
- Înțeles! - Hai! După mine!
NAVĂ: WEYLAND-YUTANI SCOP: CĂUTARE FORME DE VIAȚĂ
Mamă, sunt Morrow. Alertează sediul Weyland.
Străini la bordul navei. Situația încărcăturii e necunoscută.
Mă mut în arsenal și asigur zona până vin întăririle.
Bun! Pune-ți astea.
- Când auzi un sunet, ridici mâna. - Bine.
De ce n-ai copii?
Am încercat, dar am oligospermie.
- „Spermă”. - Da, e un cuvânt haios.
Sperma nu e aia care iese din băiat și intră în ovulul fetei?
Ba da.
Da...
E dincolo de frecvența omenească, la 75.000 Hz.
Wendy, încă... Pune-ți căștile, încă n-am terminat.
Ce face...
Nava s-a prăbușit la 17:30.
Este o navă de cercetare spațială, clasa C.
- Weyland-Yutani. - Sunt supraviețuitori?
Pe navă, nu se știe. Comunicațiile sunt picate.
Nava probabil a lovit turnul, dar avem echipaje la sol.
Cel mai probabil, mulți locatari și-au pierdut viața.
Dar era sărbătoare de Ziua Fondatorului și sute de oameni erau în parc.
- Domnule... - Nu acum.
- Hai! - Nu.
Triați răniții după venituri.
Chemați rezerviștii și nu divulgați nimic până aflăm pagubele.
- Putem noi. - Și nava?
O navă de cercetare care cine știe ce avea la bord?
- Aș zice că e a noastră acum. - Ei n-o să-i placă.
- Lui Yutani. - Să ne dea în judecată.
Am zis că putem noi.
Dle, suntem rapizi, puternici și nu cedăm.
Dv. ne-ați făcut. Putem salva oamenii și remedia situația.
De ce?
Fratele ei din viața dinainte e sanitar în trupa de intervenție, care e în turn.
Vrei să-l ajuți?
Priviți-i chipul și limbajul corporal...
Dacă n-aș ști, aș zice că e om.
Chiar sunt om.
Trimite-i.
- Să-i trimit... - Da, pe Băieții Pierduți.
Să vedem cum fac față stresului.
Toți tehnicienii să monitorizeze funcțiile cerebrale, reacțiile psihice
și performanțele fizice.
Domnule, nu sunt trupă de intervenție.
Sunt încă prototipuri. Pierderea unei unități ar fi devastatoare.
Bun, atunci nu pierde niciuna.
Stai cu ochii pe ei?
Și execută ordine, deci...
Execuți ordinele, nu-i așa?
Da, să trăiți!
Vezi?
Hai, fuguța!
Eram bolnavă înainte să ne îmbolnăvim. Eram mereu bolnavă.
- Mama zicea că n-am sistem imunitar. - Eu nu eram așa.
Eram sănătos tun.
De ce se zice așa? Tunurile-s foarte sănătoase?
Ceva e sănătos fix cât e, iar 100% înseamnă maximum.
Nu mi-a plăcut deloc.
Să fiu bolnavă.
Nu-i place nimănui.
Nu...
Îmi era frică.
Seara stăteam în pat și mă gândeam că pot muri.
- Acum nu mai putem muri. - Tot putem fi striviți sau spulberați.
- Sau arși. - Ne putem îneca?
Ne-ar putea sfârteca un hipopotam sau un crocodil...
Nu putem îmbătrâni, nici face cancer!
Nu?
Poate ni se termină bateriile și...
Sus, echiparea, pas alergător!
Avem o misiune vitală de salvare dintr-o navă prăbușită!
Pe bune?
Echipa de salvare! E cineva pe aici?
Intră tu primul.
Normal.
- Ce mă-sa... - Aoleu!
Aia ce mama dracu' mai e?
Fii atent!
O fi murit la impact?
E împușcat.
Două gloanțe în corp, unul în cap.
Hai să ne cărăm!
Da, hai!
Nu vă întoarceți!
Puneți armele încet pe podea!
Calm, prietene. Suntem echipa de salvare Prodigy.
Nava asta s-a prăbușit. Lasă-mă să chem o echipă de sanitari.
Căcat!
Nu mă faceți să repet.
Și pistoalele!
Sus!
Înapoi în laborator!
Mișcați!
Stați!
Pe podea, cu spatele la țeavă.
Amice, clădirea stă să se prăbușească.
Leagă-l de țeavă.
Treci și tu.
Pe bune, nici n-o să raportăm.
Dă-ne drumul și închidem ochii, da?
Unde e Kavalier?
Trilionarul? De unde mă-sa să știu?
Băga-mi-aș! Ăsta e cyborg!
Mamă, specimenele din laborator par intacte.
Le caut pe cele care au scăpat.
Frate, zău așa...
Doar nu ne lași așa?
Nu-s frate cu tine.
Comandament, vedeți și voi?
Suntem în incinta de criogenie. Nu par să fie supraviețuitori.
Comandament?
- Hermit! - Vin.
- Ce putea face așa ceva? - Habar n-am.
E mort de o săptămână, poate chiar mai mult.
Vezi culoarea sângelui?
- Da. - Arată că e coagulat deja.
De ce s-a prăbușit nava? Hermit!
Ceva s-a târât de aici.
Cum adică?
Trebuie să aflăm ce-a lăsat dâra aia.
Ajutor! Suntem aici!
Cred că ajung la cuțit.
Încă puțin...
- Doamne... - Ce e?
- Am ceva pe mine. - Cum adică?
- Nu știu. Gura mă-sii! - Hoyt?
- E ditamai gândacu'! - Ce zici?
Morții mă-sii!
- Hoyt, trebuie să ne ridicăm! - Nu scap de el!
- Trebuie să ne ridicăm! - Băga-mi-aș!
Unde s-a dus? Nu-l văd!
- Hoyt! - Căcat, m-a mușcat!
- Ridică-te! - Băga-mi-aș! Ia-l de pe mine!
Gura mă-sii! Hoyt!
Hoyt!
Băga-mi-aș!
Aoleu...
Nu! Băga-mi-aș!
Pe vremuri erați hrană.
Eu?
Oamenii.
Trăiați puțin și mereu hăituiți de frică.
Apoi creierul vostru s-a dezvoltat.
Ați creat unelte cu care ați cucerit natura.
Ați clădit mașinării de neînchipuit și v-ați avântat în spațiu.
Nu ați mai fost hrană.
Sau, mai degrabă,
v-ați spus că nu mai sunteți hrană.
Dar regnul animal are întotdeauna un ucigaș mai mare sau mai mic
care n-ar rata prilejul de a vă mânca de vii.
Asta înseamnă să fii animal.
Te naști, trăiești și mori.
Fratele meu n-o să moară.
Ba sigur că da.
- Sunteți teferi? - Da.
Șefu'!
Mergem mai departe!
Rănile, bolile și bătrânețea nu iartă pe nimeni.
Generație după generație.
Putem doar privi și consemna.
Ba nu.
N-o să moară.
O să-l salvez eu.
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu