V budoucnosti se o nesmrtelnost závodí ve třech podobách:
Kyberneticky vylepšení lidé: Kyborgové Bytosti s umělou inteligencí: Syntetikové
a syntetické bytosti s přeneseným lidským vědomím: Hybridi
Vítězná technologie rozhodne o tom, která korporace ovládne vesmír
VETŘELEC: ZEMĚ
SPOLEČNOST WEYLAND-YUTANI
ROK: 2120
TRVÁNÍ MISE: 65 LET
VZDÁLENOST OD ZEMĚ: 1 300 MILIONŮ KILOMETRŮ
Budeš to jíst, kámo?
Jo, chtěl jsem.
Před kryokomorou by se moc jíst nemělo.
- Dík. - Říkám ti to jako doktor.
- Víceméně. - Jo, to beru.
- Ne, máš pravdu. - Je to tak.
Musíš regenerovat.
Jsi v pohodě, krásko?
Upřímně? Z krya mám husí kůži.
Proč asi.
Protože tady Teng na tebe ve spánku zírá těma bodajícíma očima.
Do prdele. Jen ať o tom ví.
- Už to nedělá. - Jistěže dělá.
- Dělá. - Ne.
Morrow s ním mluvil. Ne?
Pan Teng nebude dělat problémy, pokud nechce pracovat 65 let bez platu.
- Tengu. - Skrblík.
- Tengu, máme tě rádi. - Je milej. Nechte ho.
Jak ses vyspala?
- Dobře. - Promiň, zopakuj to.
Tohle je kdo?
To je Weyland-Yutani...
- To jsme my? - Jo, pro ty pracujeme.
- Dobře. - Jasný?
A ti ovládají Severní i Jižní Ameriku.
- Taky Měsíc, že? - Ne, ten má Dynamic.
Yutani má Mars a Saturn.
Jo, ale mluvíme o Zemi, kdo co ovládá. Ten kluk nemá základní vzdělání.
Jsou tu čtyři společnosti. Řídí celý svět.
Nezapomeň na tu novou. Prodigy.
Co dělají?
Syntetiky, AI. Před deseti lety ji založil malej kluk.
Boy Kavalier.
Přesně ten.
Nejmladší bilionář.
- Fajn. Takže je pět společností, jo? - Jo.
Furt to nechápu.
- Chudáčku. - Pane Tengu.
Zkontroloval jste navigační počítač?
Jestli jsem odvedl svou práci?
Kdy doletíme k Zemi?
Za 10 525 000 sekund.
Spousta času.
Měsíce, Tengu. Sdělte mi to v měsících.
- Za čtyři měsíce. - To je vůl.
Plus minus pár dní.
Dobrý, kapitáne?
Ahoj.
Komunikace nefunguje. Soubory protokolu jsou poškozené.
Asi to jen blbne. Můžu se na to mrknout.
Ne. Vyšetří to bezpečnostní.
A máme moc velkou spotřebu.
Zjistěte s Tengem, který systém bychom mohli vypnout.
Proč Chibuziny vzorky nevystřelíme do vesmíru
a tu její zoo nezavřeme?
Podle mě myslel smysluplný návrhy.
Což tenhle je. Mám z ní husí kůži.
- Jo, já taky. - Cílem naší mise jsou ty vzorky.
To se ti řekne, kyborgu.
Přišli jsme o hodně lidí.
A kvůli čemu?
Aby nám firma dávala do cereálií sračky, co nám ovládají mozky?
- To je nesmysl. - Ne.
Nevím, o čem to mluvíš.
Cílem naší mise jsou ty vzorky. Tečka.
Mám snad posílit zabezpečení? Nebo tě zavřít v ubikaci?
Sullivane. Petrovitchi.
Jasně.
- Vzbuďte mě, až tam budeme. - Provedu.
Znáš nějakou pohádku?
Nikdo o tom neví, ale sesypal jsem se.
ZEMĚ NEZEMĚ VÝZKUMNÝ OSTROV PRODIGY
Co to je?
Štír.
Kde se tu vzal?
Byl v jídelně.
Co s ním uděláš?
Co s ním mám udělat?
Rozmáčknout ho.
Aby tě nebodl.
Co když mě při tom bodne jiný štír, aby ochránil kamaráda,
tak jako ty chráníš mě?
Děsí mě.
Představ si, jak se ten štír cítí.
Uvězněný pod sklem, ohrožený obry.
Tak jo, broučku.
Je čas.
A musíme?
Ano.
Běž.
Budu tady, až se probudíš.
Zabiješ ho?
Mám?
Ne.
Bude to bolet?
Ne.
Říkala jsem, že je to jako usínání.
Budu snít?
Nevím. To mi řekneš, až se probudíš.
Tady ji máme.
Ahoj.
Máš něco na...
Dobře.
Hluboký nádech.
To je ono.
Včera se mi zdál divný sen.
Měli jsme dítě. Bylo to prase.
Páni. Jako malá jsem měla prase.
Bylo roztomilé. Pak vážilo 150 kilo.
Tak to chceme spíš lidského potomka.
O tom už jsme mluvili.
Tohle jsou naše děti.
Začneme.
Takhle budu vypadat?
Ano. To jsi ty.
Je hezká.
Tak jo.
Jak je na tom?
Je připravená.
Víš, kdo byl Neil Armstrong?
To byl astronaut.
A ne ledajaký.
Byl to první člověk, který vstoupil na Měsíc.
A ty budeš taky první.
Poletím na Měsíc?
Ne, hlupáčku.
Budeš první člověk, který přejde z lidského těla
do syntetického.
Jsem výjimečná.
Přesně tak.
Jsi velmi, velmi výjimečná.
Chceš vidět kouzlo? Jo?
Je to super. Že jo?
Tak jo. Hop na stůl.
Chci svýho bráchu.
Říkala jsem, že ho uvidíš,
až se probudíš.
Ale on mě vidět nesmí.
Ne.
Protože je to tajné. To, co děláme.
Ano.
No tak.
Už je čas jít spát?
Přesně tak, Marcy.
Wendy.
Co říkáš?
Vypadá jako Wendy.
Wendy.
Wendy!
Jsme připraveni!
Dáme si závod.
Wendy, broučku.
Jak se dnes cítíš?
Jsou divný.
Tvoje prsa?
Jsou divný.
Když běhám, hýbou se.
Teď už jsi v dospělém těle.
Proč?
Syntetická těla nerostou.
No a?
Co tvoje pocity? Jsi šťastná? Smutná?
Nevím. Teď jsou potichu.
Lidské tělo vyrábí hormony,
dopamin, serotonin, estrogen, testosteron, které vytvářejí nálady.
- Ty už je nemáš. - Snažili jsme se je napodobit.
Napodobit dospívání ve tvém dospělém těle, aby to nebylo, jako když je vypneš.
Možná musíme zvýšit intenzitu.
O tom už jsme mluvili. Ona už není člověk.
Proč předstíráme, že je?
Ona tu je s námi a tento protokol stanovil generální ředitel.
Tělo je nádobou mysli.
Lidské mysli na cestě k nekonečnému životu.
Simulace lidského prožitku je klíčová.
Co teda jsem?
Když nejsem člověk,
co jsem?
Cokoli být chceš.
Tady, něco do tvé sbírky.
A mám dobrou zprávu.
Dorazily další děti.
Už nebudu sama?
Drahoušku. Sama nejsi nikdy. Máš nás.
Ale ano, budou tu další.
Jako já?
Ještě ne.
Ještě to jsou děti.
Musíme jim pomoct s přechodem, aby se nebály.
Zvládneš to?
Budeš starší sestra?
Poslouchejte.
Můžete být velcí a silní jako já.
Kdo se chce proletět?
Já!
Taky budete rychlí jako blesk.
Taky jsi byla nemocná? Předtím?
Dokonce jsem umírala. A všichni byli moc smutní.
Ale pak přišel malý génius a řekl:
„Nebuď smutná. Hned tě dám do pořádku.“
A přesně to udělal.
Dal mi tělo velké holky.
Zbrusu nové.
Teď budu žít věčně.
Protože dospělácké myšlení se tam nevejde?
Dospělá mysl není tvárná, takže přenos ještě nezvládne.
Ale naše mysl, ta dětská, tam pasuje.
Otázka?
Budu moct zase chodit?
Budeš moct chodit, běhat, skákat, tancovat.
- Tancujete rádi? - Jo.
- Otázka? - Až vyrostu, chci být vědec.
Dobře. To není otázka.
Ale super.
Kdy půjdeme domů?
Nikdy.
Budu tady celou dobu, ano?
Slibuješ?
Slibuju.
- Uhneš, prosím? Musím začít. - Obejdi mě.
Chceš vidět kouzlo?
Jo.
„Paní Darlingová poprvé slyšela o Petrovi, když uklízela v myslích svých dětí.
Dělá to tak každá dobrá matka.
Když její děti usnou,
probírá se jejich myšlenkami a dělá v nich pořádek.
Když se ráno probudíte,
zlomyslnost a zloba, se kterými jdete spát,
jsou složené a položené na dně vaší mysli.
Nahoře, krásně vyvětrané, se rozprostírají vaše hezčí myšlenky,
jen si je obléct.
Za starých časů,
doma,
vypadala Země Nezemě v noci trochu temně a hrozivě.
Objevovala a šířila se v ní neprozkoumaná temnota.
Pohybovaly se v ní černé stíny.
Řev dravců byl teď zcela jiný a především...
ztratili jste jistotu, že zvítězíte.“
Hrozí srážka.
AKTUALIZACE OD BEZPEČNOSTNÍHO DŮSTOJNÍKA
NAVIGACE NARUŠENA
ZAJIŠTĚNÍ NÁKLADU SELHALO
VZORKY UNIKLY
Morrowe!
Morrowe! Pusť mě dovnitř!
Prosím! Už jde. Pusť mě dovnitř!
STAV POSÁDKY?
Co to děláš? Pusť mě dovnitř! Jde po mně.
Rychle. Už se blíží.
Ne. Co to děláš? Pusť mě dovnitř!
Morrowe! To ne!
Proč to děláš? Ty zasranej hajzle!
POSÁDKA MRTVÁ.
Ne!
SRÁŽKA SE ZEMÍ NEVYHNUTELNÁ
ZAJIŠTĚNÍ VZORKŮ PRIORITA 1
Matko, potřebuji kolizní místnost.
Hrozí srážka.
Hrozí srážka. Hrozí srážka.
Hrozí srážka.
Náraz za deset sekund.
Devět...
...čtyři, tři, dva...
NOVÝ SIAM – MĚSTO PRODIGY
Jak říkal.
Jo, vysoký odpal doprostřed pole. To máme dva auty.
Jsem ráda, že se ptáš.
Měj se.
Jmenuje se Joe.
Joe DiMaggio, jako ten baseballista.
Dva striky a dva bally a třetí je na spadnutí.
Wilson se trefil.
Míč má dobrou výšku i vzdálenost.
Druhý Wilsonův homerun.
- Jo! - Modří ve vedení, dva nula.
Co dělá?
Je to zdravotník.
Něco jako doktor.
Ahoj.
To říkával táta.
Kampak jdeš?
Zdravotník je super.
A jde mu to.
Zase...
Zase sleduje bratra.
Pro koho pracuje?
Pro Prodigy.
Jako my.
Spolupracuje s vojáky, kteří mají zbraně.
Řekli mu, že jsem zemřela.
Co je k večeři?
Chybí mi jídlo.
Tady jsi.
Vydejte loď, nebo poznáte...
...mou zlost.
Jakou kost?
Zlost.
Dobrou noc, Joe.
Jdeme.
Teď? Jako fakt?
Co včera říkal ten robot?
Musím si odsloužit všechno.
Dobře.
No tak. Sleduj míč, Brahmo.
A co medicína?
Takže se tě nezbavíme.
- Zbožňujete mě. - Hej.
Jen se to bojíte říct.
Do prdele.
- Co to kurva je? - Nahlas to.
- Kapitáne? - Nahlas to!
Tady Sigma-Prime. Ztroskotala tu loď, je tu mnoho zraněných. Jdeme tam.
Postupujte podle protokolu.
Najděte přeživší, evakuujte raněné a zajistěte místo.
Ano, pane!
Kontrola zbraní.
- Ano, pane! - Hotovo.
Brahmo, nahoru. Evakuace raněných.
Ano, pane.
- Rashidi, čtyři dolů. - Ano, pane.
- Jdeme! Pohyb! - Ano, pane!
Jděte! Pohyb!
Jdeme hledat raněné!
Jdeme k nim!
No tak, pohyb!
To je ono!
Honem!
Pomoc!
Běžte dál! Hermite, se mnou, pohyb!
Zdravotnický stan napravo!
Ranění do stanu! Dorazí další zdravotníci!
Nezastavujte se.
- Pohyb! - Dovnitř!
Jdeme!
Pohyb! Jdeme!
Pohyb!
Pohyb, lidi.
Dvojka tudy, trojka tudy. Za mnou. Pohyb.
Někdo zraněný?
Bezpečnostní služba!
Někdo zraněný?
Záchranný tým!
Záchranný tým! Jdeme dovnitř!
Záchranný tým!
- Záchranný tým! - Hermite!
- Mám to. - Jo.
Záchranný tým!
Pohni.
Poslouchejte.
Zezdola jdou hlasy.
Bezpečnostní služba!
- V pohodě? - Ano.
Záchranný tým.
Záchranný tým!
- Někdo raněný? - Záchranný tým!
- Uvažte si psa. - Záchranný tým!
- Jdu dovnitř! - Jdu dovnitř!
- Hermite! Dobrý? - Jdu tam.
Evakuujte se.
- Pane, slyšíte mě? - Hermite!
- Je tu zdravotník. - Dej mu krev.
Jasně.
- V pohodě? - Ano.
- Záchranný tým! - Záchranný tým!
- Hotovo? - Hermite?
Do prdele.
Vypadá to, že vede až dolů.
- Cortezi. - Pane.
- Zavolejte hasiče. - Ano, kapitáne.
Když ucítíte síru, dejte vědět.
- Jdeme na to. - Rozumím.
Cortez centrále. Potřebujeme tu hasiče.
Opakuji, potřebujeme tu hasiče.
Hodně štěstí, hoši.
Do prdele.
No tak.
Podívej, jak je to velký.
Měl jsem se hodit marod.
Neboj, mám s sebou náhradní kalhotky.
Pojď.
Co je to za loď?
Asi vědecká. Patří Weyland-Yutani.
Jako kluk jsem sbíral kartičky.
Dají nám nálezný?
Ať to máme z krku.
Hoyte, Anante.
- Rozumím. - Jdeme.
Jdeme. Za mnou.
LOĎ WEYLAND-YUTANI CÍL: VÝZKUM ŽIVOTNÍCH FOREM
Matko, tady Morrow. Informuj velitelství Weylandu.
Loď byla obsazena. Stav nákladu neznámý.
Přesunu se do zbrojnice a zajistím místo, dokud nedorazí posily.
Tak jo.
Nasaď si je.
Až uslyšíš tón, zvedni ruku.
- Dobře. - Dobře.
Proč nemáš děti?
Zkusili jsme to, ale mám nízký počet spermií.
- Spermie. - Spermie. Legrační slovo.
Není spermie to, co vyjde z chlapce a pak skončí ve vajíčku dívky?
- Vidíš to? - Přesně tak.
Jo.
Přesahuje všechny lidské frekvence, 75 000 Hz.
Wendy, ještě...
Nasaď si je, ještě jsme...
Co to...
Loď spadla v 17:30.
Je to vesmírná výzkumná loď třídy C.
Weyland-Yutani.
Přeživší?
Na lodi? Nevíme. Ztratili jsme spojení.
Loď narazila do věže.
Ale máme tam jednotky.
Mezi obyvateli bude asi mnoho obětí.
Naštěstí se slavil Den zakladatelů.
Stovky lidí byly v parku.
- Pane... - Teď ne.
- Jdeme. - Ne.
- Bohaté první. - Ne.
Povolejte posily a držte to pod pokličkou, než zjistíme škody.
Můžeme tam my.
A ta loď?
Vesmírná výzkumná loď naložená kdovíčím? Myslím, že už je naše.
To se jí líbit nebude.
- Yutani. - Tak ať nás žaluje.
Říkám, že tam můžeme my.
Pane, jsme rychlí, silní a odolní.
Stvořil jste nás. Dokážeme to.
Zachránit lidi a uklidit.
Proč?
Její bratr z minulého života je zdravotník v taktické jednotce.
Jsou uvnitř věže.
Chceš mu pomoct?
Podívej se na ni.
Na její řeč těla. Kdybych ji neznal, řekl bych, že je člověk.
Já jsem člověk.
Pošlete je tam.
- Poslat... - Jo, Ztracené chlapce.
Uvidíme, jak zvládají stres.
Chci tu všechny techniky.
Sledujte mozek, citovou reakci a vylepšenou fyziognomii.
Není to záchranný tým.
Pořád jsou ve fázi prototypu, ztráta jedné jednotky bude zničující.
Jo. Tak ji neztraťte.
Budeš je hlídat?
A dokážou plnit rozkazy...
Dokážeš plnit rozkazy, ne?
Ano, pane.
Vidíš?
Tak utíkej.
Já byla nemocná už dřív.
Odjakživa. Máma říkala, že nemám imunitní systém.
Já ne.
Zdravej jako rybička. Pic.
Proč rybička? Jsou hodně zdravý?
Každý má jinou úroveň zdraví, přičemž maximum je sto procent.
Nelíbilo se mi to.
Být nemocná.
To přece nikomu.
Ne.
Bylo to děsivý.
- Každou noc jsem si myslela, že umřu. - Teď umřít nemůžeme.
Ale můžou nás rozdrtit nebo odpálit.
- Zapálit. - Můžeme se utopit?
Třeba přijde hroch a roztrhá nás. Nebo krokodýl...
Neumřeme na stáří nebo na rakovinu.
Že ne?
Třeba nám dojdou baterky a budeme takhle...
Vstávat, oblékat, honem.
Jdeme na záchrannou misi u vraku vesmírné lodi.
Jako fakt?
Záchranný tým! Je tu někdo?
Až po tobě.
Jasně.
Kurva.
Ty vole.
Co to sakra je?
Hele, podívej.
Umřel při nehodě?
Střelili ho.
Dvě do těla, jedna do hlavy.
Padáme odsud.
- Jo. - Jdeme.
Neotáčejte se.
Pomalu, zbraně na zem.
Klid, příteli, jsme záchranáři z Prodigy.
Měl jste nehodu.
Zavolám lékařský tým.
Kurva.
Nenuťte mě to opakovat.
Pistole.
Nahoru.
Zpátky do laborky.
Pohyb.
Stát.
Na zem, zpátky k potrubí.
Kámo, tahle budova se každou chvíli zřítí.
Připoutej ho.
Teď ty.
Vážně. Ani to neohlásíme.
Pusť nás a budeme dělat, že se nic nestalo, jo?
Kde je Kavalier?
Ten pracháč? Jak to mám vědět?
Sakra. Hele, je to kyborg.
Matko, laboratorní vzorky vypadají nedotčené.
Jdu vystopovat uprchlíky.
Bratře, no tak.
Nemůžeš nás tu nechat.
Nejsem váš bratr.
Hele.
Velitelství, vidíte to?
Jsme v kryokomoře.
Nikdo asi nepřežil.
Velitelství?
- Hermite! - Už jdu.
Co to udělalo?
Nevím.
Je mrtvej týden, možná dýl.
Vidíš tu barvu krve?
- Jo? - Její srážlivost?
Proč ta loď spadla?
Hermite.
Něco odsud uteklo.
Co to znamená?
Zjistíme, čí je ta stopa.
Hej! Jsme tady!
Asi dosáhnu na nůž.
Už ho skoro mám.
- Ježíši. - Co je?
Něco po mně leze.
Co po tobě leze?
- Nevím. Do prdele. - Hoyte?
Nějakej obří brouk.
Cože?
Kurva.
Kurva!
No tak, Hoyte, vstávej.
Nemůžu ho shodit!
- Hoyte! Musíme vstát! - Kurva!
Kam zmizel? Nevidím ho.
Hoyte!
Kousl mě!
- Vstaň! - Kurva!
Setřes ho!
Kurva! Hoyte!
Hoyte.
Hoyte!
Hoyte.
Do prdele.
Ale ne.
Ne. Kurva. Ne.
Bývali jste potravou.
Já?
Lidé.
Vaše životy byly krátké a plné strachu.
Pak vám vyrostl mozek.
Vyráběli jste nástroje k dobývání přírody.
Postavili jste neskutečné stroje a letěli do vesmíru.
Přestali jste být potravou.
Nebo bych spíš měl říct,
že jste si řekli, že už jí nejste.
Ale ve zvířecí říši se vždy najde někdo větší nebo menší,
kdo vás sežere zaživa, když má možnost.
Zvířata už jsou taková.
Narodíš se, žiješ a zemřeš.
Můj bratr nezemře.
Jistěže umře.
Jste v pohodě?
Jo.
Šéfe?
Pokračujeme.
Na zranění, nemoc, stáří.
Zemřou všichni.
Generace za generací.
Můžeme se jen dívat a uzavírat sázky.
Ne.
On nezemře.
Já ho zachráním.
České titulky: Stanislav Vodička