[hraje znepokojivá smyčcová hudba]
ŽENA Z KAJUTY Č. 10
[zkreslené bublání]
[vibrace telefonu]
[úsměšek]
[konec vibrací]
Laura Blacklocková! Příchod, nebo odchod?
[Laura] Dobrá otázka.
Prověř to a dej mi vědět, ano?
Hm. Výbornej článek. Vítej zpět.
- [žena 1] Čau, Lo. Napsalas to výborně. - Díky.
- [žena 2] Zrovna jsem to dočetla. - [muž] Je skvělý. Perfektní článek.
[hluk místnosti, hlasy na pozadí]
- Tady. - Díky.
[tiše] Ach, bože.
[cvakání klávesnice]
[zvonění telefonu v kanceláři]
OSLAVTE TO S NÁMI
- Ahoj. Pojď na chvíli ke mně. - Hned jsem tam.
LYNGSTADOVA NADACE ZVE LAURU BLACKLOCKOVOU
[hraje zádumčivá hudba]
Jaká byla cesta?
Druhej z mejch čtyřhodinovejch letů v osmimístným vrtuláku
byl zpožděnej jen o den. Takže dobrý, moc jsem si to užila.
Ten tvůj břitký sarkasmus mám přičítat jen jet lagu,
nebo je v tom ještě něco hlubšího?
[povzdech Laury]
Tu ženu utopili.
Jo. Já vím.
[Laura] Zabili ji.
Jenom proto, že se mnou mluvila.
Lidi umějí dělat hrozné věci.
Ale hodně bych ocenila, kdyby si je někdy odpustili.
Abych mohla být překvapená.
A teď řešíme rozkrádání neziskovek na pomoc ohroženým dětem,
nebo tvůj milostný život?
[smích] Mluv vážně. Děkuju.
[žena] Mluvím vážně.
- Ha! [povzdech] - [vibrace telefonu]
Bože.
[hlasité vibrace telefonu]
- Ó, tak my o vlku… - [žena] Kdo ti volá?
- No… ten předpředminulej. - [žena] Úúú!
- Ben Morgan? - Ben Morgan!
[žena] Proč tě nahání?
Netuším. Asi se chce stavit
pro svoje japonský desky, co má u mě v bytě. [vzdech]
- [Laura] Co je? - Lo, mohla jsi dneska zůstat doma.
- [povzdech] - A odpočinout si.
Mně odpočívání moc nejde.
Zeptej se Bena.
Takže, co teď?
Máme zdroj k té korupci ve FIFĚ, pokud tě to ještě láká.
Víš co? V mailu mám něco, co může…
- Obnovit mou víru v lidstvo. - [žena] Chm.
Anna Lyngstadová. Znáš? Dědička norské lodní společnosti.
Má leukémii a její manžel zakládá nadaci na její počest.
To je od něj hezké.
A teď to hlavní. [nádech]
Hodlá vzít členy rady svou obrovskou jachtou
na charitativní galavečer do Norska.
Zve i mě. Mám o tom napsat.
Chápu to dobře,
že ta chudák ženská je nemocná a nějací miliardáři si řeknou,
že rakovina je svinstvo a mělo by se s ní zatočit.
Ale jen dáš-li světu vědět, jací jsou dobrodinci.
Jo. Ale především chtějí můj novinářskej punc.
Proč o tom máme psát?
Protože jde o lidský příběh v nelidské době.
[žena] Hm.
- Sama jsi říkala, ať si dám voraz. - Jen krátkou pauzu.
A ne dovolenou.
Jeden týden se beze mě investigativní žurnalistika obejde.
[hraje sílící smyčcová hudba]
[křik racků]
[šplouchání vln]
[pokračující hudba]
POLÁRNÍ ZÁŘE
Děkuju.
Díky.
[žena 1] Vítejte na palubě Polární záře.
[Laura] To je krásná loď.
Vaše boty, slečno Blacklocková.
- Moje… - Boty, ano.
Co je s nima?
Veškerou obuv uskladňujeme do toho koše.
Eh, půjčíme vám pantofle, ponožky, tenisky.
- Vaši velikost máme, stačí říct. Ano? - Tak jo.
- [Laura] Dobře. - Díky.
- Poprvé je to nezvyk. - Jo.
[troubení lodní sirény]
Vaše první plavba?
- Jo. Jachtovou etiketu nezvládám. - Já tomu říkám jachtiketa.
Jsem Laura. Lo.
Adam. Sutherland.
[Laura] Těší mě.
[žena 2] Šampaňské?
Děkuju.
[povzdech] Na mě je ještě brzy.
[uchichtnutí]
Promiňte, zdravím. Jsem Karla, hlavní stevardka.
Budete ubytovaná v kajutě číslo osm na pravoboku.
A vy doktore ve dvojce, vedle paní Lyngstadové.
Děkuji.
[Karla] Prosím.
Vy jste její lékař?
No…
Jsem spíš Richardův starý přítel.
Co chudák Anna onemocněla,
stal jsem se bohužel běžnou součástí jejich života.
Ale rve se jako lev.
- Všichni pašujou? - Do posledního.
Promiňte.
Thomasi.
Heidi.
[Heidi] Roberte, ty všiváku stará.
[Robert se smíchem] Tak přece to nebyla ztráta času.
[Thomas] Vypadáš dobře. Že jsi shodil?
[Robert] To mám asi z toho stresu.
[šplouchání vody, křik racků]
[cvakání fotoaparátu]
Ze všech super jachet a plaveb všude po světě…
Ben Morgan. To se mi snad zdá. Ježíši.
Volal jsem ti.
Proč mě nepřekvapuje, že tu jsi? Jistě! Benjamine, tohle je…
[Ben] Lo. Už se známe.
Aha! Novináři. Bývalí kolegové?
Ne. [smích]
Ne, byli jste něco víc, že je to tak? Když tak dejte vědět a zavolám lodníka,
aby vás od sebe odtrhnul.
[Laura] Nebude třeba. Díky.
Ehm. To je dávná historie.
Uch.
Snad jste se rozešli v dobrým.
Hm, víceméně.
Takže ne.
[Adam] No, jasně. Proč…
jsem nemlčel. Teď je mi trapně. Radši už… Nechcete…
- Můžu? - Dobře. To bude lepší.
Proč je tu v džínách?
[hraje lehká hudba]
To se přece nesluší, ne?
[šplouchání vody]
To je poprvý, co jsi k tomu, co mezi náma bylo, použila slovo „dobrý“.
A je to i poprvý, co jsem si na to vzpomněla.
Au!
Jedna nula?
Dva nula.
Tak jo. To beru. To beru.
Pan Tyler, pan Jensen…
[hraje jemná hudba]
Tady Heatherlyovi a slečna Blacklocková.
Dámy a pánové, stevardi vás nyní odvedou do kajut
a pan Bullmer se k vám později přidá na skleničku.
[Adam] Lauro, paní Heatherlyová vlastní galerii pro zbohatlíky.
[Adam] Působila v Mayfair a teď se rozhodla frnknout na východ. Hledá…
[nádech] ještě novějšího ducha doby.
- Jsi… tak třeskutě vtipný, Adame. - Nechápu to. Che.
Laura nás přijela špehovat. Tak bacha na ni.
- Á, vy jste ta Bullmerova pisálkyně? - Jo, Laura, Lo.
- Moc mě těší, paní Heatherlyová. - Ó, dost už.
Říkejte mi Heidi.
Oh, má… má kolegyně byla na vaší výstavě. A byla uchvácena.
To chápu.
Umělkyně se natáčí pod vlivem rohypnolu, následně se obléká a zase svléká.
A poté je v průběhu osmi hodin svými asistenty
vystavována na různých místech.
- [Heidi] Šokující. - Ehm.
- To… zní… - Hrozivě. I na mě je to moc.
[Heidi] Tommo, pojď sem.
[Heidi] Tohle je Richardova hlásná trouba.
- Pisálkyně! - Mhm.
Jste dobrá? Zvažoval jsem, že jednou sepíšu memoáry.
- Úúú. Celý svět je jako na trní. - Che.
[žena] Oh, slečno Blacklocková, zapomněli vám donést zbytek zavazadel.
Mám jen tyhle.
Och! Ehm, a chcete je vybalit?
Nechci. Ne… ehm… z toho bordelu by vás trefilo. [zajíknutí]
[stále hlasitější jemná hudba]
[rachocení a hlasitá melancholická hudba]
Dobrá, hoši. Vyplouváme. Do toho.
[hluk moře a motorů]
[melancholická hudba pokračuje]
[křik racků]
[lodní siréna]
- [hudba utichá] - [ženský kašel]
[hudba přechází v dynamickou]
[cinkání]
[Richard] Přátelé…
Římané…
Členové rady.
[Heidi] Zřejmě!
Vítám vás na Polární záři!
[hosté] Na Polární záři!
Když jsme si ji pořizovali,
představovali jsme si s Annou budoucnost trochu jinak.
- Jo. - [Richard] Nemá smysl si něco nalhávat.
- Jo. - [Richard] Ta nemoc si vybírá svou daň.
[hluboký nádech] Co naplat. My…
Přehodnotili jsme poslání této skromné bárky.
- [smích hostů] - [s úsměškem] A vy…
- Jste tu, abyste zahájili náš projekt. - Rádi.
Vím, že to nepůsobí moc dobročinně. Třídenní plavba na luxusní jachtě.
Ale peníze, které jste vy všichni darovali,
a že jich není málo,
půjdou těm, kteří si nemohou dovolit soukromé lékaře
nebo experimentální léčbu. A to chce přípitek.
- Na vás. - Jo, jo.
Ano.
[Richard] Vím, že většina z vás se na Annu už moc těší,
ale bohužel si musí po tom celodenním cestování odpočinout. Tudíž mám návrh.
Ano.
Lehká večeře, brzký spánek a bujará zábava s Annou hned zítra ráno.
- To by šlo. Perfektní. - Co myslíte?
Hm.
Ale teď… jedno překvapení.
- Pojďte za Dannym. - [Heidi] To snad ne.
[rocková hudba ze člunu]
[Heidi] Óó!
Danny Tyler. Já myslela, že už je mrtvej.
- Zatím ne. - I když si koleduje.
[Thomas] Danny!
[Heidi] Je mi špatně. Koukněte na ten klobouk!
[Adam] To je něco.
[Thomas] Úžasné.
Laura Blacklocková.
- Zdravím. - Jsem Richard. Těší mě, že jste tady.
Děkuju mockrát.
[Adam] Hezký.
[Adam] Tommo, třeba máš kliku a veze viagru.
[Thomas] Ohoho, a na co by mi byla?
Chytej. Díky.
Bullmere, ty starej lumpe. Jak je, brachu?
Teď už mnohem líp.
Jak je na tom Anna?
Zvládá to.
- [Richard] Vítej na palubě. - Díky.
[povzdech] Páni!
[Danny] A vy jste kdo?
Laura je známá žurnalistka. Napíše o naší nadaci.
Škoda.
Špicly mám taky rád.
Díky.
Moje matka vás zbožňuje.
- [Danny] Jau. - [smích]
Jste dobrá.
- Ale teď k tomu hlavnímu, Richarde. - Mhm.
Jsme momentálně v mezinárodních vodách?
Vezu totiž mraky fetu, o kterej bych se
se všema tady moc rád šábnul.
[všichni] Ééé… [smích]
Další odvykačku už ti bohužel platit nemůžu.
Dělám si prdel. Jsem čistej už od roku 1917.
[smích všech]
- Ách. Stejně je pořád sexy. - [Richard] Danny. Na.
- Ty seš tady… jako v utajení? - [Richard] Na zdraví.
- [Danny] Skleničkou nepohrdnu. - Polib si.
No tak, strefovala ses do mě, že jsem se zaprodal.
Tak mi neříkej, že jsi sem přijela kvůli prachům.
A jsme doma.
Takhle si tě pamatuju.
[Laura] Tak už vím, proč mi Ben volal.
A… jak to proběhlo?
- Pohoda, nebo průšvih? - [Laura] Ech…
Bez komentáře.
Neříkej, že tě to tam nebaví.
Šáňo docela ujde.
[žena] No tak. Má to být odpočinek. Užij si to!
[Ben] …včera devět měsíců.
[Grace] Zvláštní, vůbec se mi k tobě nehodí.
Cože? Dívej se na tu nádheru! Koukej.
[Grace] Je sice hezká, ale…
[tekoucí voda]
[Lauřin výdech]
Omlouvám se vám.
Nic se nestalo.
[hraje tichá hudba]
Já…
Omlouvám se!
[nezřetelný hovor]
Jo, jsou od kámošky. Chodila s ním.
[hraje jemná smyčcová hudba]
[Adam] Koukej mě představit. Pořád jsem tak…
Páni.
Nevhodné oblečení. [zajíknutí]
[žena 1] Skvostný šaty.
- Jdeme pak na operu? - [Laura] Ehm.
Pardon, já…
Nemám odhad.
[Adam] Nic se neděje.
Nevadí. Jste úplná chodící disko koule.
Jo. [smích]
[Adam] Mluví z tebe závist.
Sluší ti to.
Myslela jsem, že je to vhodné.
[Ben] Fakt…
Záříš.
[hraje veselá smyčcová hudba]
[cinkání nádobí]
[hudba se změní v dramatickou]
- Je to tady. Nese se bašta. - Skvěle!
- Krása. - Děkuji. Promiňte.
- Tak dobrou chuť. - Víš, jak to je.
[málo zřetelné rozhovory u stolu]
[hovory a hluk u stolu]
Slečno Blacklocková, pokud máte čas, paní Lyngstadová by s vámi ráda hovořila.
Klidně. Můžu.
Děkuji.
[smyčcová hudba utichá]
Jsem Sigrid, velitelka bezpečnostní služby pana Bullmera.
[Laura] Jak dlouho pro ně děláte?
[Sigrid] Teprve první rok.
Tudy.
Díky.
Prosím vás… o strpení. Paní Lyngstadová brzy přijde.
[vzdalující se kroky]
[výdech] Knihovna.
[úsměšek] Tu jedinou z celé lodi jsem si navrhovala sama.
- Paní Lyngstadová, díky za pozvání. - Pro vás Anna. Prosím.
Těší mě, že jste dorazila.
Ráda vás čtu.
Ten článek pro Guardian o statečných kurdských ženách
ve mně silně rezonoval.
[výdech]
[pousmání] To já jsem vás tu chtěla.
To, co děláte, má smysl. Dávat hlas těm, co nejsou slyšet.
- Děkuju. - [Annin kašel]
[dusivé kašlání]
Mám jít pro doktora?
Já… Já… Vysadila jsem veškeré léky.
Prášky, transfuze… Všechno.
Najednou toho… na mě bylo moc.
[roztřesený povzdech]
Je to dost náročné, pořád se léčit.
Bez těch medikací najednou cítíte…
jak vám dochází čas.
To mě mrzí.
Chtěla jsem se zeptat, jestli… byste mi nemohla s něčím pomoct.
Ovšem.
[heknutí]
Jde o můj proslov na galavečer.
Budu vděčná, když si ho přečtete.
Už mi to tolik nemyslí.
[Annin povzdech]
[začíná hrát jemná hudba]
[povzdech]
Vzdáváte se veškerého jmění?
To je od vás velkorysé.
A co vás k tomu vede?
Jen chci splatit náš dluh.
Vrátit všechno, co jsme si vzali.
Za ta léta jsme si toho vzali dost.
[Anna] Nadaci přenecháme lidem, kteří jsou mnohem chytřejší a laskavější,
než jsme já a Richard kdy byli.
[jemný ruch u stolu]
[výdech] Takže… charita bez ega.
Je těžké být egoista, když ležíte pod drnem.
[výdech]
[Anna] Zítra bych ráda pokračovala.
[Anna] Zase tady?
Já pomůžu, jak jen budu moct.
[Anna] A Lauro?
Děkuju.
[s usmáním] Hm.
[hraje jemná hudba]
[cvaknutí dveří]
Čau, třpytivá lady.
Dneska máš noční?
Klidně ji oželím, jestli máš lepší plány.
[Laura se smíchem] Ó.
- Nerada dělám stejnou chybu dvakrát. - Au.
- Uá. - [úsměšek Laury]
Ale byls příjemná chyba.
- Jo? - Mhm.
- Příjemná, jo? - Mhm.
Pro mě a bůhví kolik dalších ženskejch.
- Ou!
[cvaknutí dveří]
Je to v pohodě.
- Promiň, že jsem takovej kretén. - Korunovanej kretén.
- Já vím. - Mhm.
Omluva přijata.
[pokračuje jemná hudba]
[čvachtání vody]
[zesilující zlověstná hudba]
[hudba utichá]
[vřísknutí a bublání]
[bublání]
[údery, šplouchání, bublání]
[výkřiky a bouchání pod vodou]
[hluk s ozvěnou utichá]
[tlumený úder]
[Lauřino prudké nadechnutí]
[tlumené napjaté hlasy v dálce]
[ťuknutí o stůl]
[Lauřin výdech]
[tlumeně v dálce] Zbláznil ses…
[nezřetelná hádka]
- [tlumený ženský výkřik] - [tlumené údery]
[muž tlumeně] Přestaň!
- [tlumený úder] - [tlumené ženské výkřiky]
[hraje zneklidňující hudba]
[ženské sténání]
[stupňující se napínavá hudba]
- [vzrušený ženský hlas] - [šplouchání moře]
[hlasité šplouchnutí]
[vzrušené dýchání]
[hlasité šplouchání]
[přerývaný dech]
[zesilující dramatická hudba]
[přerývaný dech]
[dramatická hudba]
[rychlý přerývaný dech]
VOLÁ KAJUTA Č. 8
[bzučení telefonu]
[žena] Vydržte.
Volá kajuta osm. Někdo spadl přes palubu.
Poplach, poplach. Někdo spadl přes palubu!
[houkání alarmu]
- Člověk přes palubu. Pravobok. Kajuta 10. - Deset? Přepněte na manuál.
Člověk přes palubu, člověk přes palubu. Posádka hned na místa.
- [muž 1] Tak co, máte něco? - [muž 2] Nic, tady nic.
Mayday, tady Polární záře, žádáme okamžitou pomoc.
- [Karla] Ostatní jsem ještě nebudila. - [kapitán] Zatím nemusíme. Je v osmičce?
- Ano. - Dobrá.
- Je to na vás. Mhm. - Díky, Karlo.
Slyšela jsem šplouchnutí, vyšla na balkon a viděla někoho ve vodě.
- Měníme kurz. Vyřešíme to. - A kdo to byl?
Ech. Já nevím. Byla to jen vteřina.
Ale nejspíš ta žena odvedle, ze sousední kajuty.
Z kajuty 10?
Jo.
[Lauřino přerývané dýchání]
[cvaknutí dveří]
Co se děje?
Máme hlášeno, že někdo z hostů spadl přes palubu.
- Cože? Kdo? - To, to, to nevím.
Podle mě žena, ale nevím to jistě.
Dále.
Člověk přes palubu?
[cvaknutí dveří]
Co se stalo?
- Kde je Lars? - V kajutě 6.
[zlověstná hudba]
On někam šel?
Chybí host z kajuty číslo 6, Lars Jensen. Je…
Slečno Blacklocková, mám to plně pod kontrolou. Tak mě nechte…
Jestli někdo chybí, musíme ho najít.
Někdo chybí? Zlato, slyšelas, že někdo…
Není tady. Už jsem spal. Nevím, jestli pak přišla.
- Snad to… - [chrápání]
Ach, bože můj.
[tichá dramatická hudba]
[chrápání]
- [vysílačka] Našli jsme pana Jensena. - [pípnutí]
[muž] Pane Jensene?
Ano?
Kdo vám to hlásil?
Laura Blacklocková, ta novinářka.
Někdo z kajuty 10?
Ano, pane. To je na tom to zvláštní.
[Richard] Zkus ještě usnout. Já se o to postarám.
Byla to žena. Byla vysoká asi jako já. Měla blond vlasy a kapuci.
Vylézala ze sprchy. Já… já…
[nádechy] Byla jsem se tu náhodou. Stála jsem na chodbě, couvala jsem…
Tato kajuta není obsazená, slečno Blacklocková.
- A… a… - Nikoho jsme tu neubytovali.
Host, který tu měl být, se předevčírem omluvil.
- Ale… - Je to tak.
[zalapání po dechu] Na skle byla krev.
[heknutí] Pojďte. Tady…
[dramatické zvuky]
Někdo na tomhle balkoně stál. Já…
Tam…
Viděla jsem to. Mám důkaz. Vydržte.
Když jsme vypluli, tak venku kouřila a já po ní sbírala cigare…
- Eh. Nejsou tu. - Posádka chodí dvakrát denně uklízet.
[zajíkavé lapání po dechu]
Dobře, ale já… si to nevymýšlím.
[pípnutí vysílačky] Nikdo nechybí.
- [vzdech] Díky. Zavolejte pobřežní stráž. - Cože? Volali jste pobřežní stráž?
- Samozřejmě. - A budou dál pátrat?
Pátrání už proběhlo. Na palubě nikdo nechybí.
To… Někdo spadl do vody. Co když pořád žije?
Vraťme se všichni do kajut. Je už… dost pozdě.
[kapitán] Dobrou noc, slečno.
Ale… Přece…To…
Je mi líto, slečno.
- Ne. Stůjte. Stůjte. Přece nemůžete… - [kapitán] Všem členům posádky.
- Do kajuty číslo 10 platí zákaz vstupu. - [vysílačka] Rozumím.
Ech… Slečno Blacklocková. Jste v pořádku? Nechcete čaj nebo…
- Ne? Dobře. Dobrou noc. - [zamykání dveří]
[kapitán] Tak pojďte. To se vysvětlí.
[výdech]
[nevěřícné mumlání]
[zintenzivňující se napínavá hudba]
[přerývavé dýchání]
[temná dramatická hudba]
[utichnutí hudby]
[klepání]
- Ano? - [otevření dveří]
- [žena] Volala jste? - Ech.
Jo, nemůžu se dostat na internet.
Ó, to je mi moc líto. Ale jde o chybu systému. Technici už to řeší.
- [žena] Chcete donést něco na čtení? - [povzdech] Ne. Děkuju vám.
- [žena] Dobře. - [nádech]
[zavření dveří]
[šumění moře]
[nezřetelný hovor]
Pane Bullmere?
Oh, prosím, pro vás Richard.
- Ta žena, kterou jsem viděla v kajutě 10… - Mhm.
Nelamte si s tím hlavu, Lauro. Myslela jste, že se to stalo…
Stalo se to.
- Aha. - Chtěla bych vidět posádku.
Kdyby třeba ta žena…
Kdyby někdo z nich zašel do kajuty 10 na sprchu, zatímco tu máme hosty?
Z hostů nikdo nechybí, tak kdo to mohl být?
Jak chcete. Jdeme, představím vám je.
[vzdalující se kroky]
[burácení vln]
[Richard] Kromě šéftechnika a kapitána, kteří musí být během plavby
na stanovištích, zde je posádka.
- Omlouvám se, že vám přidělávám… - Poznáváte někoho?
[tichá dramatická hudba]
Chápu váš novinářský instinkt.
- A šéftechnik? - Je muž. Vy hledáte ženu, ne?
[konec hudby]
[tichá napínavá hudba]
[utichnutí hudby]
Snad vás včera nevzbudili.
Ne. Hned jsem zase usnula.
Neměla byste čas… ehm…
navázat na včerejší rozhovor?
Och, já… jsem bohužel ještě trochu zesláblá…
ech… uch… po všech těch lécích. [povzdech]
Dávají mi dost zabrat.
[povzdech]
Radši si dneska…. odpočinu.
Aha.
Promiňte.
Ať je vám líp.
Všichni si myslej, že mi hráblo.
Ne, jen je štve, že museli v noci vstávat. Přejde je to.
- Vím, co jsem viděla. - Byla tma.
Ne, když jsem ji viděla vedle v kajutě, tak nebyla. Stála tam.
Vylezla ze sprchy. Dívaly jsme se na sebe. Mluvila se mnou. Mluvila!
A teď se po ní slehla zem.
Cos dělala v cizí kajutě?
- Schovávala jsem se před tebou. - Chm.
Zrovna… jsi ukazoval
- Grace na chodbě svoje fotky. - [odfrknutí]
Tak jsem…
[Benův jemný smích]
Počkej.
- Ty tady fotíš celou dobu, ne? Ukaž. - Jo. Co to děláš!
To je z příjezdu?
- [Ben] Jo. - Jestli ji na nějaký fotce najdu,
nemůžou tvrdit, že neexistuje.
Fotím každýho. Nevybírám si.
Aha.
- Ty už nejsou z lodi. - Počkej, počkej. Páni.
Trávíš s těma lidma hodně času.
[jemná tísnivá hudba]
[nádech] Bože můj, to je ona.
Tahle.
Tu jsem viděla.
- Určitě! - [Ben] Lo!
[hekání]
Lo, to… To je nějaká cizí ženská
z mejdanu před pár měsíci!
- [Ben] Lo! Počkej. Stůj. - [cvaknutí]
[Ben] Stůj! Stůj! Hej, hej, hej, hej. Nejdřív mi řekni, co chceš dělat.
[Laura] Mám ji.
Ženu z kajuty číslo 10.
To je ona.
- Co to má být? - Je to…
Fotka někdy z května. Z toho Adamova koncertu.
No, jo. To byla jízda.
Promiňte. A tahle žena…
vám připomíná ženu, kterou jste viděla v kajutě 10?
Nepřipomíná. Tahle žena byla i na párty jednoho ze zdejších hostů.
Jasně.
Kdo je to?
Já…
Vy ji znáte?
Nevím. Ukaž…
Ne…
Ne. Vidím ji poprvý.
Jste spolu na jedné fotce.
Dobře… Nevím. Byly tam mraky podobných ženských. Je to… prostě ženská!
To je pravda. Adam má dost vyhraněný vkus, víte?
Jo, děkuju, Tome. Ale někdy je lepší mlčet.
Víte co? Eé… Lo…
[Adam] Lauro.
Nemám vůbec tušení, kdo to je. Jasný? [plácnutí]
Lauro, jsem si jist, že to, co jste včera zažila,
vás muselo těžce poznamenat.
Ale řekněte, nebyla jste náhodou před pár měsíci svědkem vraždy?
[Laura] Eleno! Vydrž! Hned jsem u tebe.
- [šplouchání vody] - Lauro!
Ale…
Promiňte…
Jak o tom víte?
[hraje tichá napjatá hudba]
Rowan mi řekla o té ženě, se kterou jsi dělala rozhovor.
- A… proč jsi to řekl jim? - Měl jsem o tebe starost.
Je celkem běžné, že se takové vzpomínky vracejí.
A velmi často v předělu mezi spánkem a bdělostí.
[Grace] Chudinko.
Hlavně se tomu poddat.
Mně často před očima tancujou nějaký pidižvíci.
Je to nádhera.
Bože, to není pravda.
- [Grace] Neber si to tak. O nic nejde. - [Heidi] Adame, vyklop to.
[Heidi] Propašoval jsi sem černou pasažérku?
[Adam] Jo, chtěl jsem, ale nakonec se mi…
Lauro, jestli chcete, požádám Sigrid, aby tu ženu z fotografie vypátrala.
Ale berte v potaz, co tato plavba znamená… pro mě, mou ženu i zdejší hosty.
Hlavní je, a… a… abyste si tu odpočinula. Jo?
Sig!
Objednejte slečnu Blacklockovou do lázní. Na něco uklidňujícího.
- Třeba by jí to… mohlo pomoct. Ne? - [Sigrid] Jistě.
[zádumčivá hudba]
Jde o směs sopečného popela,
subarktické rašeliny a přírodních olejů.
Ve sprše se teplem aktivuje.
Uvolní vaše svaly a sníží tenzi.
- [výkřik] - [prudký nádech]
[těžké dýchání]
[povzdech]
[strašidelná hudba]
[kroky]
[tekoucí sprcha]
NECH TOHO
[dramatická hudba vrcholí]
[rachot dveří]
- Všechno v pořádku? - Kdo tam byl?
Kdy?
Přímo teď. Když jsem se sprchovala.
Takže vy?
Posílala jsem ručníky do prádelny. Stalo se něco?
Napsala jste…
Á. Zdravím.
Hm. Bláto.
Byl jste u mě?
- Co? Kde přesně? - V masážním pokoji.
[se smíchem] He. Che che.
Ne, pařil jsem se v sauně a teď bych si rád zašel na masáž.
Jestli dovolíte.
[uchechtnutí] Nějak jste si na mě zasedla. Hm.
- Ukažte mi bezpečnostní kamery. - Slečno?
- Co byste chtěla vidět? - Lázně. Každýho, co se tam mihnul
za posledních 20 minut.
Slečno Blacklocková, když jsou na palubě hosté, kamery vypínáme.
Co? Vypínáte je?
- [kapitán] Ano. - Na… čí pokyn?
Je to celkem běžné na výletních lodích, kde je tolik významných hostů.
- Lépe si pak můžou odpočinout. - Vědí, že je nikdo nesleduje.
[voda ze sprchy]
[povzdechy]
- [napínavá hudba] - [výdech]
[heknutí]
- [nesrozumitelný ruch] - Sakra.
- [přerývavý dech] - [napínavý zvuk]
[dusavý krok, přerývavý dech]
[šum moře, racci]
[gradující napínavá hudba]
[úder vlny]
[opakované burácení vln]
[vyvrcholení dramatické hudby]
[těžké oddychování]
Do hajzlu.
[těžké oddychování]
[dramatické zvuky pokračují]
[Lauřin tlumený výkřik]
[Lauřino vzlykání]
[konec dramatických zvuků]
Bože.
[těžké oddychování]
[gradující dramatická hudba]
Tvrdili, že v tý kajutě nikdo nebyl.
A tohle je první plavba. Jestli v ní nikdo nebyl, čí jsou tyhle vlasy?
Ten, komu patří, spadl přes palubu.
- Chápu tě. Ty lidi ti nesedli, tak… - Hele, věř mi, že ro… rozhodně nejde
o žádnou posttraumatickou poruchu. Já si… Já si to nevymyslela!
Ne, ne, ne. To ani neříkám. Jen nemusíš vždycky všechno spravovat!
[Ben] Ech… Hele…
Příštích, kolik, 36 hodin se odsud nehnem.
[Ben] Jestli Nilssenová tu holku z fotky nevypátrá
a tebe to do tý doby nepřejde, půjdu s tebou na policii nahlásit
tu pohřešovanou ženu.
Ale když to budeš dál hrotit, tak si tím vůbec nepomůžeš.
[Ben] Těmhle lidem projde všechno.
Nebo někoho takovýho dobře znaj. A když je nasereš…
[zneklidňující hudba]
[pokračující temná hudba]
[Grace] Dnešek byl náročnej.
Zvládáš to?
Pojď sem. Pomůžeš mi.
[Laura] Jak jste se poznali s Larsem?
[zneklidňující hudba]
Rada se bála, že takovej ten incel-caesarovskej
vibe je už pasé.
Napadlo je, že když mě sem vezme a ukážu to na sockách,
akcionáři možná uvěřej, že je to ten správnej plnokrevnej alfa.
- Takže ty jsi s ním… - [Grace] Tak to fakt ne.
[Grace] Jen na oko.
A podle mě ani ženský nemusí. Je dost divnej.
[zlověstná hudba]
Chceš selfíčko? Zdarma. No tak. Ať máš dosah.
- Můžem? - [cvaknutí spouště]
Supér.
Je pravda, že máš můj obdiv.
- [pousmání] - Chtěla jsem bejt novinářka.
Ale jsem moc…
Víš co.
[konec zlověstné hudby s ozvěnou]
[Heidi] Takže vy můžete v práci pít?
To se máte.
[Heidi] V 90. letech jsem dělala v jedné skvostné galerii v Mayfair.
Oběd byl souboj na život a na smrt s Martini.
Spáváte často ve vaně?
Jen když se rafnem.
Aha. A proč se rafete?
To si ráno už ani jeden nepamatujeme.
[Heidi] A většinou se to obejde bez modřin.
[Thomas] A když ne…
mám je já.
[smích obou]
Uh! Srovnám ti límeček.
Radši moc nečmuchej. Ty dva není radno dráždit. Obzvlášť ji.
[klepání]
[zesilující zneklidňující hudba]
Myslím, že by to nebylo rozumné.
[nezřetelný smích a hovor hostů]
[silná zneklidňující hudba]
[náhlý konec hudby]
- [Lars] Jste v pohodě? - [Laura] Jo, jsem.
Odkud znáte Richarda?
Jsem taky boháč.
Jo, já…
mám technologickou firmu.
Richarda právem ohromila, tak investoval.
AI a rozpoznávání obličeje.
- [odkašlání] - [cinkání o skleničku]
[Richard] Většina z vás tento příběh nejspíš dobře zná.
Chtěl jsem dát Anně důvod dál bojovat.
Dát vzniknout něčemu tak překrásnému.
Chtěl jsem ji přesvědčit, že by byl… Že by byl hřích opustit tento svět,
aniž by vkročila na…
[povzdech]
[pousmání]
Jsem na tebe hrdý, má drahá.
A musím…
ti poděkovat…
[povzdech]
Pardon. [vzlykání]
[Richardovo vzlykání a odkašlávání]
[Anna] Děkujeme, že jste tu s námi.
Já…
moc nevím, co bych řekla.
Jenom…
- Ó, má drahá… - [Grace] Jak smutné.
[Richard] To nic.
[Annino vzlykání]
- To nic. - [Annino vzlykání]
[Anna] Pardon.
[Annino posmrknutí]
Prosím, nechte si chutnat.
- [nervózní smích] - Na zdraví.
[všichni] Na zdraví.
[anglicky] ♪ Spolu ke hvězdám. ♪
♪ Moři vstříc. ♪
♪ Dokud nebudem ♪
- [výskání] - ♪ jednou nikdy víc. ♪
- [radostné výskání] - [Thomas] To bylo krásný!
[potlesk, výskání]
Díky.
[Danny] Drahá Anno…
tvá překrásná duše nikdy nevyhasne.
- [Danny] Vím to. - [Heidi] Ó.
Vzpomínáš na ten duet z Amalfi? Je to už dávno.
Jo.
[Danny] Víš?
Už jsem… vážně hodně unavená.
Jasně.
- Radši si půjdu lehnout. - [Grace] To ne!
[Ben] Je pozdě.
- Pomůžu ti. - Zvládnu to.
[hraje kytara]
[Anna] Chce se mi spát.
[Richard] Dobrou. Děkuju. [Danny] Zazpívám ti na dobrou noc.
Och. To je ona. Už si vzpomínám.
- [Richard] Ah, je krásná. - Díky, Danny.
[Danny zpívá anglicky] ♪ Líbí se ti, jak ta sladká slůvka krásně zní? ♪
♪ Hned vypadáš chytře a já padám níž a níž. ♪
♪ Chci se blátem brodit, oka nezamhouřit. ♪
♪ Chci se tě pevně držet, na blízku ti navždy být. ♪
- [sílící zneklidňující hudba] - ♪ Kéž bych tak mohl… ♪
[Adam] Jaký je program?
[muž] Pozorování velryb.
- [Grace] Doktore, vážně se nepřidáte? - [Robert] Radši zůstanu u pacientky.
[zklamané mručení davu]
[Thomas] Mějte se.
[startování motoru]
- [hluk motoru] - [výskání davu]
[zneklidňující hudba]
[vzrušené hlasy v dálce]
- [rachtání nádobí] - [syčení]
Slečno Blacklocková.
Děje se něco? Ztratila jste se?
Ehm… Chtěla jsem… mluvit s někým z posádky.
[pousmání] Dobře.
Ehm… Takže…
Neviděli jste někdo…
na palubě tuhle ženu?
- Ne. - M-mm.
Dobře. A vyfotíte si ji a ukážete ji zbytku posádky?
A… vlastně ještě něco.
[povzdech]
Bylo by těžké někoho propašovat na palubu, aniž byste si toho všimli?
Ehm…
Myslím, že majitelům by se moc nelíbilo, že to tu s vámi řešíme.
[napínavá hudba]
[leknutí]
Velryby vás nelákaly?
Odradila mě ta zima.
Eh…
To je schodiště pro posádku.
Jo. Já… Jen jsem chtěla vidět zbytek jachty.
[Lauřin výdech]
Musím se vrátit k Anně.
Užijte si klid a ticho, dokud to jde.
[vzdalující se kroky]
[sílící napínavá hudba]
[Laura] Ne, ne, ne, ne, ne.
[výdech]
[stále intenzivnější napínavá hudba]
[výskání]
[hlasité dýchání]
[nezřetelný hovor]
[temné hučení vln]
[nezřetelný hovor a smích]
[Grace] To seš fotograf?
[Ben] Jen se nesoustředím. Máš na mě špatnej vliv.
Jsem jenom chlap, co se snaží dělat svoji práci.
Co nafotit něco večer?
Převlíknu se na to.
- [Ben] Tak to vezmu i druhej foťák. - [Gracin smích]
[Ben] Ještě drink?
[Grace] Jo, dám si. Děkuju.
[Ben] Dojdu pro něj.
[Grace se smíchem] To nemusíš.
[sílící napínavá hudba]
[Grace] Na to přece máme lidi.
- [úder] - [Lauřiny výkřiky]
- [cvaknutí tlačítka] - [hluk motoru]
[hučení po vodou]
Pomyslete na tu Boží štědrost.
[bublání]
[napínavá hudba]
[stále intenzivnější hudba]
[šplouchání a bouchání]
- [velmi dramatická hudba] - [nezřetelný hovor]
[tlumený křik pod vodou]
- To je… - Nevzpomínám si…
- Oh! Bože můj! - Co? Co se děje?
Honem. Pomozte jí!
- Pomoc! - Topí se!
[vysoký slábnoucí tón]
[nesrozumitelně tlumeně]
[tlumeně] Blacklocková.
[Ben tlumeně] Lo, to nic.
Jen chceme… [náhle zřetelně] pochopit, co se vlastně stalo.
Už jsem vám to řekla. Někdo mě zezadu strčil.
Musel jste to vidět.
Šel jsem na můstek, hned jak jsem vás zahlédl.
Stála jste tam sama, slečno.
[nádech] Někdo z těch lidí se mě snaží zabít…
- Lauro. - A umlčet mě.
Neumím si představit, co jste si prožila, ale na té palubě nikdo další nebyl.
[Laura] Nespadla jsem. To vím jistě.
[Laura] Ta plachta se nemohla zatáhnout sama od sebe!
Drahá. Proč by po vás takhle šli?
- [nádech] - [zlověstná hudba]
Chybí vám knoflík.
Byl jste v mé kajutě.
Ne. Nebyl.
- Vy jste tam byl. Vy jste… - Lo, zpomal, jo?
Kde jsou mé věci?
- [Ben] Jaký věci? - Moje věci. Moje…
oblečení, co jsem měla na sobě. Kabát.
Váš kabát odnesli do prádelny.
[hluk praček]
Můj kabát…
Co tu chcete?
- Madam. - V pořádku. Nech ji být.
Tady…
Své osobní věci najdete zde.
Tady.
[přerývaný dech]
- Mobil jsme se snažili vysušit, ale… - Kde je… ten sáček?
Měla jsem ho v kapse kabátu.
Nic víc jsme nenašli.
[výdech]
Ovšemže ne.
[Ben] Tady jsi.
- [Laura] Ty se mi kliď z cesty. - Lo, no tak, nech toho.
- Nech mě bejt. - Lo… co to s tebou je?
[zajíknutí] Ten, kdo do mě strčil, mi prohrabal kabát.
V kapse jsem měla ty vlasy!
- Ty si myslíš, že v tom mám prsty? - Nikdo jinej o nich nevěděl! Jenom ty!
Tak promiň.
Jo? Řekl… Řekl jsem to i ostatním, že máš nějaký důkazy.
Mají tě za cvoka. Jen jsem tě bránil, jasný?
Zmlkni už.
Danny, neblázni, no tak. Co ten galavečer?
- Jsi zlatý hřeb! - Ta holka se chtěla utopit, jo?
- Co udělá příště? -Požádám ji, aby si vystoupila.
Už mohla bejt mrtvá.
Mrtvá! Další skandály už bych nemusel ustát.
Danny, prosím, ještě si to promysli!
Nemám z toho dobrej pocit.
Musím jet. Je mi líto. Čau.
[jemná hudba]
[Richard] Podle všeho to bývala skvělá novinářka.
[Thomas] Jen přitahuje problémy.
Je prostě cáklá.
Neznáte jinou rockovou hvězdu, co by mohla mít čas?
[Heidi] Ó! Skvělá práce. Cvoku.
Vážně vám tleskám.
Co? Vám to není podezřelé? Někdo mě strčil do bazénu a on odjede?
- Měl jenom strach, co vyvedete příště. - Co? [zajíknutí]
[Heidi] A nás to upřímně taky děsí.
[Thomas] To si jako myslíte, že by Danny někoho hodil přes palubu?
Co já vím, mohl.
- Kdo další? Podezříváte i mě? - Nebo mě?
No, ani jeden z vás nevěděl, kdy se ten druhý vrátil do kajuty…
Ahá! To si děláte… To snad ne! Vy jste vážně totálně pošahaná.
[Adamův vzteklý řev]
Nikdo do vody nespadl, Lo.
Prostě se to nestalo! Spala jste, chodila sem a tam,
něco se vám zdálo a váš pomatenej mozek si to celý vymyslel!
To už stačí!
Panebože!
Vidíš to moc černě, Lo. Nebuď tak toxická.
[sílí znepokojivá smyčcová hudba]
[hluboký úder]
[pokračující znepokojivá hudba]
[hluboký dech]
- [nádech] - [klepání]
- [zajíknutí]
[roztřesený dech]
[sílící napínavá hudba]
[hlasitý zneklidňující zvuk]
[utichnutí hudby]
Stůj!
Bože.
[akční hudba]
[zrychlený dech]
- [pokračující akční hudba] - [zrychlený dech]
- [prásknutí] - [prudký výdech]
- [konec akční hudby] - [přerývavý dech]
[napínavá hudba]
[přerývavý dech]
[zadunění]
[hukot strojů]
[Laura] Ne, počkej.
[hlasitější hluk strojů]
[údery]
[akční hudba]
[prásknutí]
[těžké oddychování ]
[konec akční hudby]
[napínavá hudba]
[vyvrcholení a konec napínavé hudby]
[Lauřino roztřesené oddechování]
[vrzání dveří]
[dramatická melodie]
Kdo jsi?
To ty ses topila.
Ne, netopila. Teď mě konečně vidíš. Jsem živá! Tak už přestaň.
[žena] Varovala jsem tě.
Myslíš ten vzkaz na zrcadle?
- [Laura] Proč jsi mě strčila do bazénu? -To jsem nebyla já!
Dobře, a co ty vlasy?
- Kdo mi je z kabátu vzal? - Přestaň!
- On tě zabije. Musíš toho nechat! - O kom to mluvíš?
Musíš mi říct, o co tady jde! Kdo spadl přes palubu?
- Kdo to byl? - Zabije nás, on…
[překvapené hekání]
Anna?
[vzlykání]
[výkřik]
[dunivá rána]
[zlověstný tichý zvuk]
[vzlykavé hekání]
[namáhavé hekání]
[zarachocení zámku]
[skučení větru]
[temná smyčcová hudba]
[pokračuje temná hudba]
[lapání po dechu, vzlykání]
[těžké oddechování]
[rostoucí napínavá hudba]
[těžké oddechování]
Tak jo.
[tichá napínavá hudba]
[rachocení předměty]
[hlasitá rána]
Sakra!
[křičí] Hej!
[pokračuje vážná smyčcová hudba]
[utichání hudby]
[svištění větru]
[Anna] Bez těch medikací to najednou hned cítíte.
Po všech těch lécích…
Dávají mi dost zabrat.
To je ona. Už si vzpomínám.
Zítra bych ráda pokračovala.
[roztřesený dech]
- [rachocení] - [úder]
- [kroky] - [roztřesený dech]
Kdo jsi?
[těžký dech ]
Vím, že nejsi Anna.
Nevědělas o tom, že Anna vysadila svý léky.
A zapomnělas, že jsme se měly druhej den zase vidět.
To Anna spadla přes palubu, že jo?
A od tý doby se za ni vydáváš.
Takhle to vůbec skončit nemělo.
Čí hlas jsem slyšela tu noc vedle z kajuty?
[tiché vzlyky]
[hluboký povzdech]
Byl to…
Já jsem kráva. Byl to Bullmer. Byl to Bullmer, že jo?
Věděl, že…
Že… Že se ho Anna chystá vydědit.
Já jsem nevěděla, že ji zabije.
[vzdálený úder]
[zádumčivá hudba]
[žena] Měla jsem se za ni vydávat jen jeden den.
Sejít se s právníky. Podepsat závěť.
Říkal, že to bude jako herecká role.
- Zkus si to. Dej mi vědět. - Jo.
[žena] Existuje software
na rozpoznávání obličejů.
Oslovil mě přes Facebook.
[pípání]
[žena] Pozval mě na párty do Londýna. Všechno za mě zaplatil.
Tolik peněz mi v životě nikdo nedal.
[Richard] Musíš se se mnou cítit dobře, jinak to nevyjde.
[zádumčivá hudba]
[otevření dveří]
Richarde. Co… Co to je?
[roztřesený dech]
Co jsi zač?
- Anno… uklidni se. Nic se neděje. - Co tu s ní… Zbláznil ses?
[Anna] Tobě snad dočista…
- Drž hubu. Přestaň… - Nech mě!
[tlumeně] Zmlkni konečně!
[Richard] Pár drobných? Nic víc mi nenecháš?
- [výkřik] - [úder]
Co? [vzlykání]
- [vzlykání] - [dramatická hudba]
[pokračuje dramatická hudba]
Ticho!
To se vyřeší.
[vzlykání]
[hekání]
[roztřesený dech]
[jemná dramatická hudba]
[šplouchání moře]
[žena] Nikdy bych na to nepřistoupila.
Ne! Ne, ne, ne. Ne! Ne!
Nikdy.
- [kovový úder] - [vzlyknutí]
[mohutné šplouchnutí]
[vzlyk]
[žena] Měla jsem ho zastavit.
[vzlykání]
Jenže mě nikdy nenapadlo, že to zajde tak daleko.
[vzlykání]
Nevíš, z jakých jsem poměrů.
Nevíš, jaký to je, nemít nic.
Nebýt schopná uživit své nejbližší.
Moje dcera je pro mě vším.
Jak se jmenuješ?
Carrie.
[Laura] Můžu ti teď něco říct? Poslouchej mě.
Jenom tě využívá.
Myslíš si, že až mu všechno podepíšeš, nechá tě jen tak jít?
[roztřesený dech]
[Laura] Vidělas, jak někoho zabil.
Nemůže riskovat, že se někde prokecneš.
Mě už se zabít pokusili.
Musíme držet při sobě.
Měla bych se vrátit nahoru.
[otevření a zabouchnutí dveří]
[nezřetelný rozhovor]
[hluboký nádech]
[nezřetelný rozhovor, smích]
Och. A…
Anno.
Kde jsi byla, drahá?
[tiše] Málem jsi zmeškala to hlavní.
- Promiň. - [úsměšek]
[pousmání]
[roztřesený dech]
Anna a já bychom vám rádi znovu poděkovali za to,
že tu s námi v tento čas jste.
Miluju tě, drahá.
Mým největším štěstím je, že můžu být s tebou.
Mhm.
[líbání]
K opravdové polární záři nepoplujeme,
tak si ji přivoláme.
- [svištění rachejtlí] - [výskání]
- [výbuchy ohňostroje] - [radostné pokřikování]
- [smích] To je krása! - Taková nádhera!
[majestátní hudba]
[zajíknutí]
[vážná smyčcová hudba]
- Krásný. Jsem ohromený. - Dobře, tak pojď.
- Úžasné! - To je nádhera.
- [tlumené zvuky ohňostroje] - [vzdychnutí]
[hluboký výdech]
Je to úžasné!
Senzační!
Paráda!
- Drahá, mám tě moc rád. - Óó. [smích]
[smích a nadšené výkřiky]
- [pokračuje smyčcová hudba] - [nadšené výkřiky]
Aha. Zdravím vás. Jen jsem ji byl zkontrolovat.
Nechte ji spát. Má za sebou pár náročných dnů.
Jo.
Hej, Lo?
Ehm.
Kdyžtak jsem tady.
Nemohla se přece vypařit. Jsme na moři. Nemá kam utéct.
- Budeme ji s kapitánem dál hledat. - [Richard] Až ji najdeš, zbav se jí.
Jo?
[prudký nádech]
Já končím.
[Robert] Nejde to. Tohle jsme si nedomluvili.
[Richard] Nic nevychází tak, jak jsme si domluvili.
V tom je ten problém.
Annou to končí.
Chtěls, abych předávkoval umírající ženu,
ale teď po mně chceš chladnokrevnou vraždu!
Zapomněl jsi, kde jsme byli před třemi lety?
Jak jsi brečel a prosil mě o pomoc?
- Ano, ale… - Nebo mi chceš nakukat,
že byla jediná, které jsi to udělal?
- Richarde, prosím. - Ostatní by tě dostaly před soud.
Kdybych je neutišil.
Přišel bys o licenci a do konce svýho života bys hnil v lochu.
Moc si vážím všeho, cos pro mě udělal.
A na naši dohodu jsi nezapomněl. Že ne?
Ne.
[hluboký nádech]
Postarám se o ni.
[napínavá hudba]
[přerývané dýchání]
Díky, Roberte.
[přerývané dýchání]
Musíš s tím jít na policii. Povíš jim všechno, cos řekla mně.
To nejde.
Zatknou i mě. Jsem přece komplic.
Pomohla jsem ji zabít. A určitě přijdu o svou dceru.
Musím jen podepsat, co bude chtít, jít s ním na ten galavečer a pak zmizet.
Ty si vážně myslíš, že tě nechá odejít živou?
Carrie, on tě zabije. To přece víš.
[výdech]
Vědí, že jsem tady?
Nevědí, ale hledají tě.
Kdy máme zakotvit?
Asi za dvě hodiny.
- Nechám ti otevřeno. Ať máš šanci… - Hele, Carrie…
dokud nepodepíšeš tu závěť, nic se ti nestane.
[Laura] Potřebuje tě živou.
Ale až uděláš, co po tobě chce, jsi mrtvá.
[roztřesený dech]
Nenechám tě v tom.
Věř mi.
[hluboký nádech]
[hraje napínavá hudba]
[výdech]
[kapitán] Všem členům posádky, zbývá 30 minut.
Třicet minut do spuštění kotvy.
[zádumčivá hudba]
[rachtání řetězu]
[Adam] Larsi, Larsi…
Co je?
Nestáhnul sis už to moje album?
- Mám pocit, že říkat to třikrát… - No jo.
- …je asi trochu moc. - Co na něj říkáš?
- [Robert] Tohle je poslední místnost? - [muž] Přesně tak.
[rachocení poklopu]
Pane… Pane Morgane, doktor Mehta prosil, ať ji nerušíme.
Prý na tom byla večer špatně a dal jí nějaká sedativa.
- Dejte jí vědět, že jsem tu byl. - Ovšem.
Díky.
[Karla] Hm.
[napínavá hudba]
[funění]
[Richard] Á, Bene.
Zdravím.
Děkuji, že jste tu s námi těch pár dnů byl.
Jo.
Těším se, až uvidím, co jste vyfotil.
Jistě. Jenom…
Mám strach o Lo.
Ano, ano, já také. Ale je o ni postaráno.
Tohle je jeden z nejlepších doktorů.
Prý tu s ní zůstane, než se k nám bude moct připojit.
[Adam] Á…Nejsme nějak daleko?
Dál je mělčina. Blíž plout nemůžeme.
To je nevýhoda těchhle obrovských lodí.
[kapitán] Všem pasažérům, všem pasažérům.
- [kovová rána] - [kapitán] Za pět minut opouštíme loď.
Prosím, dostavte se na záď.
- [šplouchání vody] - [nezřetelný hovor]
[poklidná hudba]
Bylo nám potěšením vás tu posledních pár dnů hostit a těším se zase na viděnou.
- Díky, Karlo. - Děkuju, Karlo.
- Bene? - Bene?
[Karla] Nashle, pane.
Jdu… Jdu za Lo. Nemůžu ji tu jen tak nechat.
Dorazím potom.
[Adam] Můžem… Můžem už prosím jet? Už mi mrznou koule.
- [Grace] Zmlkni Adame. - [Heidi] Souhlasím. No tak.
- Nemůžeme čekat věčně. - [startování motoru]
[poklidná hudba]
[hudba vrcholí a utichá]
- [Heidi] Nashle. - [Grace] Mějte se!
- [nádech] - [pípání vysílačky]
No tak. Co mám sakra dělat? [rozechvěle] Haló? Haló?
- [Robert] Lauro. - Haló?
[Robert] Díky bohu. Tady jste!
- [lapání po dechu] - Všichni jsme o vás měli strach.
Nepřibližujte se.
Jen chci mít jistotu, že vám nic není.
[zajíknutí]
- Je mi fajn. - Celý den vás nikdo neviděl.
[Laura] Je mi dobře.
[lapání po dechu]
[pískavý zvuk]
Chci se přesvědčit, že jste si neublížila.
[lapání po dechu]
- [dramatický zvuk] - [vyjeknutí]
Klid, Lauro. Vyřešíme to.
[dramatická akční hudba]
[zajíkání]
[vyjeknutí]
[hudba graduje a končí]
[přerývaný dech]
Sakra.
[hekání]
[Laura] Ne. Ne.
[akční dramatická hudba]
[vzlykavé hekání]
[výkřiky]
[hekání]
[dlouhý dramatický zvuk]
[vzlykání]
Co to je?
Co v ní bylo? [zajíknutí]
[dramatická hudba]
[Laura] Co jste mu píchl?
Co to sakra bylo?
[výkřiky]
[bolestivé hekání]
- Bene, Bene, Bene. - Lo. Uteč! Všem o tom řekni!
- [vzlyknutí] - [heknutí]
[hekání]
- [Robertovo heknutí] - [Lauřin výkřik]
[Robertovo heknutí]
[Lauřiny vzlyky]
[dušení se]
[vzlykání]
- [výkřik] - [rána]
[heknutí]
[Robertovo hekání]
[dušení se]
[dávení se]
[heknutí]
Bože. Bene… [vzlyk]
[kapitán] Zůstaňte, kde jste!
[vzlykání]
[přerývaný dech]
[hudba vrcholí a končí]
[Lauřin výkřik]
[lapání po dechu]
[vzlykání a lapání po dechu]
[cákání vody]
[zesiluje zlověstná hudba]
[šplouchání a hekání]
[lapání po dechu]
[křik racků]
[zrychlené dýchání]
[křik ptáků]
[napínavá hudba]
[přerývané dýchání]
[chrastění zápalek]
[jemná hudba]
[roztřesený dech]
[Richard] Co se stalo?
[Robert] Ben je mrtvý.
[Richard] Jak může být mrtvý?
[Robert] Napadl mě.
Chránil ji a…
Nedalo se nic dělat.
Těl ses zbavil?
Jenom jeho.
Ona skočila do vody, ale v téhle zimě nemohla přežít.
[dramatická hudba]
[hluboký nádech]
Teď se to nesmí pokazit.
Rozumíš?
Brzy podepíše závěť.
A ty se jí po galavečeru… koukej zbavit.
[zádumčivá hudba]
[utichnutí hudby]
[muž mluví norsky]
Jen mě zaskočila ta náhlá změna názoru.
Po vší té práci se založením nadace.
- Chápu. - No…
Manžel stál celá léta vždy po mém boku, tak…
jsem se nakonec přiklonila k rozumnějšímu řešení.
Můžeme?
Jo.
[výdech a nádech]
[hluboký výdech]
[Richard] Je ti špatně?
Mám doktora pro něco poslat?
[těžké dýchání]
Ne.
Ehm. Je mi dobře.
[zádumčivá hudba]
[škrábání pera po papíru]
[Richardovo odkašlání]
Vyber si.
Mhm.
[výdech]
Mluvení nech na mně. Ty se jen usmívej a mávej.
Jdu se převléct. Za chvíli přijdu.
[přerývané dýchání]
[nezřetelný hovor v norštině]
[hovor v norštině]
[hlasy v norštině]
[rachocení nádobí]
[svižná hudba]
[nezřetelný hovor v norštině]
[stále hlasitější zneklidňující hudba]
[změna hudby v pískavý tón]
Ochranka na dvojku.
Prosím. [zajíknutí]
Anna je mrtvá.
Zrovna měla schůzku s právníky.
[Laura] Pozměnila závěť?
Odkázala celé své jmění Bullmerovi?
Anna mi řekla, že ho chce vydědit.
Tu noc, co jste mě k ní vzala. Tu noc co… Tu noc Anna spadla přes palubu.
Bullmer ji zabil.
Ta žena se za ni od té chvíle vydává. Bullmer jí za to platí. Tady, tady…
Čtěte.
To je proslov, který chtěla Anna večer pronést.
[odfrknutí] Vy jste se zbláznila.
Co když mám důkaz?
- [temná smyčcová hudba] - [nezřetelný hovor]
[Richard] Velmi mě těší, že jste se tu dnes sešli,
abyste vzdali hold ženě, kterou již mnoho let vytrvale zbožňuji.
Její vize a…
ambice…
pomohly nejen uchovat její rodinné dědictví,
ale také obohatily životy mnoha z nás.
- To ano. - Je to tak.
[nádech] Žena, kterou nemusím představovat.
Anna Lyngstadová.
[potlesk a výskání]
[Richard] Má drahá Anna by si přála, abychom dnes slavili, nikoliv truchlili.
Berte to jako nový začátek.
Annin dědeček založil před 70 lety přepravní firmu.
A dnes zakládáme Lyngstadovu nadaci s úmyslem vrátit společnosti něco zpět.
Kdyby ještě Alfred žil, byl by dozajista na všechny Anniny úspěchy náležitě hrdý.
A za sebe… Promiňte, co to…
- Nerada ruším, dámy a pánové. - Ochranku.
Ale Anna Lyngstadová mě požádala, abych to celé uvedla na pravou míru.
Omlouvám se. Hned to vyřešíme.
- Anno, můžu na chvíli? - To je neslýchané.
Co to má být?
Tato žena trpí přeludy.
- Poslední čtyři dny se snaží podrývat… - Jen ať mluví.
[Thomas] Co se děje, Richarde?
To stačí. Vyveďte ji, prosím.
Říkám, nech ji mluvit!
- Drahá, chápu, že je ti jí líto… - Nech ji promluvit.
Nechci, aby nám zkazila náš večer.
- [Carrie] Neobtěžujte mého hosta! - [Richard] Vyveďte ji.
[Richard] Udělejte, co vám říkám.
Richarde, Anna chce, aby promluvila. Můžeš to přijmout?
Je to přece její večer.
Slyšel jste paní Lyngstadovou. Pusťte ji.
Děkuji.
[zádumčivá hudba]
Tento dokument mi Anna Lyngstadová dala před čtyřmi dny.
Je to projev, který chtěla dnes přednést.
To je směšné. Ona blouzní.
- Anno, mohla bych ho tu přečíst? - Jo, prosím.
Varuju vás. Nedělejte to.
[Heidi] Nechte ji mluvit.
„Po mé smrti budou veškeré mé obchodní podíly a investice zpeněženy
a vloženy na účet Lyngstadovy nadace.“
[Richard] Já nechápu, jak se sem dostala.
„Správa Lyngstadovy nadace bude svěřena…“
Vypněte jí mikrofon!
- „Nezávislé… Nezávislé straně…“ - [zapískání mikrofonu]
„A můj manžel, Richard Bullmer, nebude v mé nadaci nadále figurovat.“
- [Richard] To je lež! - Richarde.
[Richard] Napsala si to sama. Ta ženská si to celé vymyslela.
Jsou to tvá slova, Anno?
Jistě. Jsou.
Co to zkoušíte? Myslíte si, že vám to projde?
A co? Jenom říkáme pravdu.
Ano, Lauro.
Slyšel jste přání své ženy, že ano, pane Bullmere?
To od tebe nebylo moc chytré.
- Nebylo to chytré. - [Heidi] Co se to děje?
[Richard] Ale víš co? Víš co?
[Richardův smích]
Dámy a pánové, nejlepší bude to pro dnešek rozpustit.
Sejdeme se někdy jindy. Anně stejně není moc dobře.
- [Thomas] O čem to mluví? - Vlastně se mi docela ulevilo.
[dramatický zvuk]
Vždyť ani nejsi Anna! Tahle žena vůbec není Anna. Je to jenom…
- Co má tohle znamenat? - Když to není Anna, kdo to tedy je?
A kde je pravá Anna?
Nechcete se o to se svými hosty podělit?
[dramatická hudba]
Kdo to je?
[těžké oddechování]
[Thomas] Richarde!
Dělejte něco!
- [křik hostů] - [Richard] Ani hnout!
Richarde, uklidni se.
[vzlykání]
- Začni se chovat, jak máš. - [Heidi] Nech toho, prosím tě!
Nebo tě zabiju.
[Richard] Stůjte!
Odlož ten nůž, Richarde.
[dramatická hudba]
Bullmere, je po všem! Je po všem!
Běž. Běž.
- [Thomas] Richarde! - [muž] Ježíši, Richarde!
- Dělejte něco! - Ani hnout!
- [Heidi] Nech toho. - Kliďte se mi z cesty.
Přestaň!
Uhněte!
Vypadněte!
Nikdo ani hnout, nebo je mrtvá!
[vzrušené hlasy hostů]
[vzlykání]
Jestli se nepřestaneš vzpouzet, tak tě zabiju.
- Lauro, co to má znamenat? - [Laura] Není to Anna!
- Co? - Annu hodil před čtyřmi dny do moře!
[Heidi] Do hajzlu.
[akční hudba]
[zrychlený dech]
[mluví norsky]
[lapání po dechu]
[hluk mechanismu]
[lapání po dechu]
[dramatická hudba pokračuje]
[hluk mechanismu]
[Richard] Pokračuj. Tudy.
[lapání po dechu]
Dolů.
Dělej.
Rozvaž to. Rychle.
Bullmere! Zahoďte ten nůž!
Nebo co?
- Asi byste ho měl zahodit. - Nasrat!
[cvaknutí pušky]
Co to… [výkřik]
[hekání]
[přerývaný dech]
Na to zapomeň! Kurva.
[hekání]
Sakra.
M-mm. Nemůžu ho zaměřit!
[heknutí]
[dušení se]
Jak ses opovážila? Přestaň mě srát!
[dušení se Carrie]
- [hekání] - [silná rána]
- [Richardův výkřik] - [žuchnutí těla]
[zrychlený dech obou]
[povzdech]
- [vzlykání Carrie] - [Laura] To nic.
[vzlykání]
[Laura] Už je po všem.
Je konec. Je konec. Je konec.
Neboj se. Je konec. Je konec. Je konec.
- Klid. - [cvaknutí pušky]
[Laura] Klid. Už je to dobrý.
[pokračující vzlykání Carrie]
[Carrie] Děkuju, žes řekla pravdu.
[pokračující vzlykání Carrie]
- [tichá vážná hudba] - [houkání sirén]
- [hudba zesiluje] - [houkání sirén]
[norsky mluvící policisté]
[pokračuje klidná smyčcová hudba]
[hraje melancholická hudba]
ŽIVOTNÍ ODKAZ: LYNGSTADOVA NADACE PŘISPĚLA REKORDNÍ ČÁSTKOU NA VÝZKUM RAKOVINY
- [ruch kanceláře] - [cvakání klávesnice]
[hudba utichá]
Díky.
Ten článek byl skvělej.
Kvůli vám jsem tady na stáži.
Až jí přestaneš lézt do zadku, dám si čaj, mlíko a dva cukry.
Kdokoliv jiný by řešil jen jeho,
ale vám se povedlo v tom najít i špetku dobra.
To jsem nečekala.
[pousmání]
Já taky ne.
SPOLUPACHATELÉ OBVINĚNI Z DVOJNÁSOBNÉ VRAŽDY
Krásný lidský příběh v nelidské době.
To potřebujeme.
[vzdalující se kroky]
- Porada za pět minut. - [Laura] Už běžím.
- [pípnutí telefonu] - [povzdech]
[dívčí smích]
[Carrie] Ahoj. Má se dobře. A já taky.
[zádumčivá hudba]
Někdy se stav.
[hraje „We Were Just Here“ od Just Mustard]
[konec hudby]
[tajemná smyčcová hudba]
[konec hudby]
[zádumčivá smyčcová hudba]
[konec hudby]
[zádumčivá hudba s klavírem a smyčci]
[konec hudby]