Labas.
Labas, Džesika.
Atsiųsk man Džeksono bylą. Nerandu jos el.pašte.
Noriu peržvelgt šįvakar.
Gerai. Ačiū. Iki rytojaus.
Ką čia veiki?
Turim pasišnekėt.
Negali ateit neįspėjus.
Skambinau begalę kartų. Neatsiliepei.
Kas nutiko?
- Nikolas. - Kas nors nutiko?
Taip.
Na, sakyk.
Popiet sulaukiau skambučio.
Iš mokyklos. Šnekėjau su direktorium.
Jis paaiškino, kas dedas.
Taip ir sužinojau.
Nikolas beveik mėnesį nelankė mokyklos.
Ką?
Sakau tau. Jis kelias savaites apsimetinėjo.
- Kasryt. - Ką čia kalbi?
- Aiškinu. - Minutėlę.
Jis mėnesį nelankė mokyklos, o tu nieko nepastebėjai?
Jis išeidavo su kuprine ir viskuo, ko jam reikėjo.
Viskas bus kaip įprasta. Bet jis ėjo kitur.
- O mokykla... - Jie...
Sakė, kad siuntė man laiškus. Bet jų negavau.
Ką jis veikdavo ištisą dieną? Kur eidavo?
Nežinau. Nenumanau.
Jis neatsakinėja į mano klausimus.
Bete.
Atleisk. Keitė užsuko pasikalbėt apie Nikolą.
Ką tik paaiškėjo, kad jis jau mėnesį nelanko mokyklos.
Ne tik, Piteri.
Jam kažkas negerai.
Pasišnekėk su juo. Nebežinau, ką daryt.
Tu jam reikalingas, Piteri. Negali jo palikt.
Aš jo nepalikau. Kodėl tą kartoji?
Gerai.
Anądien aš...
Prašiau jo...
Net nepamenu ko. Gal nusinešt lėkštę.
Jis pažvelgė į mane...
Su...
Su neapykanta.
Maniau, kad jis...
Ką?
Man baisu, supranti?
Gerai. Aš...
Rytoj su juo susitiksiu. Užsuksiu vakare.
Ačiū.
Aptarėm ekologinę politiką.
Manom, kad įsigyt šią kompaniją būtų puikus strateginis žingsnis.
Ji turi puikius gamtosaugos, socialinius ir valdymo faktorius,
kurie pagerins mūsų įvaizdį.
Ir susijungimas būtų naudingas abiejų šalių reputacijai.
Puiku. Turiu visą reikalinga informaciją.
Paskambinsiu Džesiui. Bandysiu jį išjudint.
- Puiku. - Šaunu.
Ačiū.
Prašom.
Paskambinsiu, kai užbaigsiu.
- Ačiū. - Puiku.
Ačiū.
Durys užsidaro.
Ačiū.
Eikš, vaiki.
Labas.
Ką čia veiki?
Ar viskas gerai? Trukdau tau?
Kaip laikais?
Gerai.
Klausyk. Užsukau norėdamas...
Su tavim pasišnekėt. Turi porą minučių?
Aišku.
Mama sakė, kad nelankei mokyklos.
Kas dedas?
Nieko.
Žinau, kad dabar tau sunku ir tu ant manęs pyksti.
Bet čia ne dingstis mums nebendraut.
Kodėl nelankai mokyklos?
Nežinau.
Nežinai?
Negali staiga nelankyt mokyklos.
Čia ne pasirinkimas.
Turi bėdų?
Kodėl dūsauji?
Šiaip.
Tam yra priežastis. Sakyk.
Nenoriu apie tai šnekėt.
Nikolai, negaliu tau padėt, jei nieko nesakai.
Ką veikai visas tas dienas? Kur buvai?
Vaikščiojau.
Vaikščiojai? Vienas?
Taip.
Kodėl, Nikolai?
Manai, tai priimtina? Juk artėja egzaminai.
Mokykla nori tave šalint.
Ei.
Tavo mama nebežino, ką daryt.
Ji nori siųst tave į internatą.
- Tu to nori? - Ne.
Turi ką nors keist. Negali visko mest.
Negaliu.
Kodėl taip sakai? Kas nors nutiko mokykloj?
Ne.
Ar už jos ribų?
Galim pasišnekėt. Tik...
Ne dėl to.
Tai...
Taip?
Nežinau, kaip pasakyt.
Sakyk kaip išeina.
Gyvenimas.
Jis mane slegia.
Kas tau gyvenime nesiseka?
Nežinau.
Noriu, kad kas nors pasikeistų. Bet nežinau kas.
Todėl kartais sau sakau, kad...
Sakyk.
Noriu gyvent su tavim.
- Su manim? - Mes su mama...
Nesutariam.
Žinau, kad ji nebegali manęs pakęst.
Kai aš čia...
Man kyla per daug tamsių minčių.
Noriu gyvent su savo broliuku.
Taip.
Internate išprotėsiu.
- Tai aišku. - Taip. Juk sakau.
Man sprogsta galva.
Eikš.
Kartais atrodo, kad išprotėjau, tėti.
Ką čia kalbi?
Sakau tau. Nesuprantu, kas man daros.
Eikš. Nesijaudink, mielasis.
Ką nors sugalvosim.
Patikėk.
Čia Keitė. Palikit pranešimą.
Labas, čia aš. Kalbėjau su juo.
Paskambink man, kai išklausysi pranešimą. Ačiū.
Kodėl taip reaguoji?
Kaip?
Jis gali gyvent paskutiniam kambary.
O kaip mokslai?
Ką nors sugalvosim.
Kokia nors mokykla turėtų jį priimt, nemanai?
Taip. Turėtų priimt.
Pažįsti jį tik dvejus metus.
Matau, kad...
Žinau, kad susidarei neigiamą nuomonę.
Po visko, kas įvyko. Bet jis buvo kitoks.
Jaunystėj jis buvo...
Kai pas jį nuvažiavau, jis turėjo...
Nežinau. Žymes.
Žymes? Kaip...
Randus. Ant rankos.
Taip susinervinau, kad...
Jis mano sūnus.
Ei.
Tai tiesa. Tu teisi.
Jaučiuos kaltas.
Negaliu apsimest, kad nesu kaltas.
Aš išėjau, Bete.
- Išėjau. - Tu nekaltas, jei jam sunku.
Tai sunkus laikotarpis.
Manau, kad neturiu išeities.
Negaliu jo palikt.
Gerai. Suprantu.
Nesijaudink. Suprantu.
Apie randus reiktų pasakyt daktarui.
Na, taip.
Pasirengęs?
Taip.
- Ar tu...? - Ne, ačiū.
- Tai... - Taip.
Nepamiršk. Žinai, kad gali...
Žinau. Ačiū, mama.
Prašom. Nes...
Nemanau, kad...
Žinau.
Suprantu tave. Nesijaudink.
Gerai.
Ei.
Paskambink man.
Pala.
- Vos nepamiršau. - Ką?
Bananų duona.
Ačiū, mama.
Myliu tave.
Turi viską?
Taip.
Radai Betės paliktą rankšluostį?
Taip.
Gerai. Palieku tave.
Einu į lovą.
Džiugu, kad tu čia.
Pasiilgau tavęs.
Ar Betė tikrai neprieštarauja, kad aš čia?
Tai aišku, Nikolai.
Mes abu tavim džiaugiamės.
Čia ir tavo namai.
Aišku?
Eik miegot. Jau vėlu.
Gerai.
Ei.
Labanakt.
Labanakt, tėti.
Daktare Kolinsai, čia Piteris Mileris. Atsiprašau, kad skambinu mobiliuoju.
Noriu pasišnekėt apie savo sūnų Nikolą.
Jam reikia psichologo pagalbos.
Gal pažįstat specialistą?
Jei galit - paskambinkit. Ačiū.
Ar trukdau?
Ne. Užeik.
Sakyk...
Ar tikrai ruošies vykt į Vašingtoną?
Naujienos plinta greit.
Girdėjau, kad jis dalyvaus rinkimuose. Tai tiesa?
Ką jis tau siūlo?
Kad prisijungtum prie kampanijos.
Jis nesakė nieko konkretaus, bet...
Gerai. Leisiu tau dirbt.
Kai žinosi daugiau, pranešk.
Žinoma, žinoma.
ADVOKATAS
Ar namie viskas gerai?
Ką?
Taip, taip.
Šaunu.
Ačiū, Endriu.
Štai.
1776 m. Nepriklausomybės deklaracija...
Labas. Minutėlei jus nutrauksiu.
Prie mūsų prisijungs Nikolas.
Žinau, kad sutiksit jį šiltai.
Sveikas, Nikolai. Aš Jama, istorijos mokytojas.
Sveikas atvykęs.
Sėsk ir po pamokos prieik prie manęs.
Aptarsim programą.
Puiku. Palieku jus.
Kaip sakiau, reiktų tą pažymėt.
Nacionalinės ir valstijų vyriausybių valdžios dalybos.
1776 m., kai buvo pasirašyta Nepriklausomybės deklaracija,
nepriklausomos 13 valstijų elgėsi kaip besipykstantys broliai.
Kiekviena norėjo. Kiekviena norėjo suverenumo. Žinot, kas tai?
Visiška valdžia.
Pasaulinėj scenoj tai buvo neįmanoma.
Čia originalus planas?
- Sveikas. Kaip einas? - Gerai. O tau?
Na, žinai. Susitinki su šefu?
- Taip. - Pasisekė. Jis gerai nusiteikęs.
- Gerai. - Dar gyveni Niujorke?
Taip, gyvenu.
Kaip tavo tėtis? Girdėjau, kad jis turėjo bėdų su sveikata.
Taip. Na, nelabai. Viskas gerai, ačiū.
Puiku. Tiesiog senokai jo nematėm.
- Perduok jam linkėjimų. - Gerai.
- Gerai, iki. - Iki.
Galit užeit.
Čionai.
SANATORIUS BRAJANAS HAMERIS DELAVERAS
Ačiū.
Piteri, kaip laikais? Džiugu, kad atvykai.
Pristatau du mūsų žmones...
Nikolai, sveikas. Čia aš.
Norėjau paklaust, kaip šiandien sekėsi.
Paskambink. Myliu tave.
TĖTIS
Nikolai, pasirengęs?
Laikas eit.
Nikolai, išviriau tau kavos. Dar turi laiko ją išgert.
Nikolai, pavėluosi.
Kviečiau tave gal 10 kartų. Negaliu kas rytą to daryt.
Girdi mane?
Nikolai!
- Kodėl neatsakai? - Atsakiau.
- Jau laikas išeit. - Žinau.
Vakar Teo tavęs nepažadino?
Taip.
Dieve, tau pasisekė.
Tu kaip tavo tėtis. Jo nieks nepažadina.
Tas posakis "miega kaip kūdikis"...
Turėtų būt "miega kaip vyras".
Kur jis?
Jau išėjo. Ryte jam susitikimas.
Tavo kava. Turi 5 min.
- Kas yra? - Nieko.
Tau skauda?
Tai...
Ne.
Tu nelaimingas?
- Tu nelaimingas? - Nežinau.
Nežinai?
Ar taip nutinka dažnai?
Ašaroji be priežasties?
Neašaroju.
Turiu eit.
Galiu paklaust?
Tai aišku.
Kai žinojai, kad mano tėtis buvo vedęs?
Žinojai?
Taip.
Jis iškart pasakė...
Ką?
Verčiau pasikalbėk su juo.
Žinai...
Kai jis išėjo, mama labai kentėjo.
Labai kentėjo.
Ji siaubingai šnekėjo apie tėtį.
O aš vis tiek jį garbinau.
Jaučiaus lyg...
Plėšiamas pusiau.
Suprantu.
Tai sunki padėtis.
Ir tas tavęs nesulaikė?
Prašau?
Kai susipažinot.
Tavęs nesulaikė faktas, kad jis vedęs ir augina sūnų?
Ką nori išgirst, Nikolai?
Nieko. Tu teisi.
Nesuprantu, kodėl klausiu. Kvailystė.
- Visai ne. - Turiu eit. Iki.
Iki.
Labas, Nikolai. Čia aš.
Noriu tave apkabint.
Tikiuosi, kad viskas gerai.
Gal kada galim susitikt?
Pabūt kartu.
Atskambink. Ilgiuos tavęs.
Sudie.
Jei įrodysim, kad jiems nereikėjo žengt pirmo žingsnio...
KEITĖ
Tuomet tai atrodys įmanoma.
Viską lemia įtakos pusiausvyra.
- Taip. - Atsiprašau.
Ar ieškojot šito?
Puiku.
Radai archyvuose?
Puikiai padirbėjot.
Gal reikia dar ko nors?
Labai ačiū.
Tai bus labai naudinga.
Labas.
- Kas jis? - Kas?
Naujas praktikantas.
Prancūzas. Labai protingas.
O ką?
Šiaip.
Gerai. Iki rytojaus.
Labas.
Piteri, čia aš.
Klausyk, aš...
Nenoriu tau trukdyt, bet...
Nikolas man neatskambina.
Palieku jam pranešimus, bet jis neatskambina.
Tai...
Galim pasikalbėt?
Ačiū.
Gražus švarkas.
Ačiū.
Prašom.
Ar naujoj mokyklos einas gerai?
Neblogai.
Sakei, kad nesijauti artimas savo bendraamžiams.
Taip.
- Kodėl? - Jie kvaili.
Jiems rūpi tik vakarėliai, linksmybės.
Manęs tas nedomina.
Kas tave domina?
- Kas? - Ne, nieko.
Nesvarbu.
Dabar viskas geriau.
Tau nepatinka tavo amžius?
Aš ne...
Labas.
- Sveikim, pone. - Štai ji.
Ačiū.
- Atsiprašau, kad vėluoju. - Viskas gerai.
Suprantu, koks tu užsiėmęs. Ypač dabar.
- Taip. - Džiugu.
- Ko pageidaujat? - Nežinau. O tu?
Gazuoto vandens.
Aš gersiu martinį.
Tuomet du martinius.
Tuoj atnešiu.
Kaip einas?
Labai gerai.
Jis lanko kitą mokyklą. Sako, kad jam patinka.
Puiku.
Iš pradžių reikėjo jį paspaust.
Bet jis jaučias geriau.
Manau, kad atsigaus.
Ar jis sakė, kad įvyko senoj mokykloj?
Ne. Jis nedaug šneka.
Nesuprantu, kodėl jis toks nusiminęs.
Jis paauglys, Keite.
Esi mačius paauglį, spinduliuojantį džiaugsmu?
Ne tik dėl to.
Jis ne toks...
- Kaip kiti. - Kodėl taip sakai?
Jis nusivylęs meile.
Gali būt.
Jis toks romantiškas...
Taip.
Įdomu, iš ko jis tą paveldėjo.
Prašom.
Ačiū.
Puiku. Ačiū.
Į sveikatą.
O kaip...
Betė?
Taip. Kaip ji reaguoja?
Gali man pasakyt.
Gerai.
Iš pradžių ji truputį...
- Buvo priešiška? - Ne, nelabai.
Gal kiek nerami.
Ji augina kūdikį, dažnai pavargsta.
Nesitikėjo iškart gyvent su paaugliu.
Suprantu ją.
Bet iš esmės viskas gerai.
Puiku.
Jis neapsunkina jai gyvenimo?
Ne, ne. Elgiasi gražiai.
Jis stengias.
Jam patinka gyvent su savo broliuku.
Šaunu.
Taip. Manau, kad viskas bus gerai.
Keite, kas yra?
Nieko. Atleisk.
Atsiprašau. Nenorėjau tavęs įskaudint.
Žinau.
Jaučiuos visiška nevykėle.
Ką čia kalbi? Nieko panašaus.
Atleisk.
Nemaniau, kad jis išeis iš namų.
Ir jis...
- Gyvent su tavim. - Aš taip pat.
Jis pats paprašė.
Bėda manyje.
- Aišku, kad ne. - Taip.
Jis nenori su manim gyvent ir neatsiliepia telefonu.
Baik.
Tiesiog duok jam laiko.
Taip.
Atsiprašau.
Viskas gerai.
Prieš kelias dienas aš...
Radau šią nuotrauką.
Pameni, kaip vykom į Korsiką?
Taip.
Kai dariau nuotrauką...
Aš priblokšta.
Išsinuomavom laivelį. Pameni?
Tai aišku.
Tą vasarą mokei jį plaukt.
Jo veidas...
Toks atviras. Kaip saulės spindulys.
Mano spinduliukas.
Kai pagalvoji...
Tuomet mūsų šeima buvo tokia laiminga.
Nežinau, kas nutiko.
Baik.
Labai jį mylėjau.
Ir tave.
Labai tave mylėjau, Piteri.
Jei tik žinotum, kaip tave mylėjau...
Per daug neliūdėk.
Tu nuostabi mama.
Ne tavo kaltė, jeigu jam sunkus laikotarpis.
Tik... Netrukus viskas bus kai buvę.
Taip. Bus. Patikėk, Keite.
Viskas bus gerai.
Manai?
Taip.
- Ar viskas gerai? - Taip. Pagaliau.
Jis neskuba užmigt.
Taip. Dieve. Vos pati neužmigau.
- Imk. - Ačiū. Kaip miela.
Ar diena buvo gera?
Taip. Nieko ypatingo.
Buvom pas pediatrą.
Ir buvom namie.
O kaip tu?
Kas?
- Kas? - Kas?
Kodėl tu toks...
Pasipūtęs?
Kas čia?
Čia atsiprašymas?
Padėka.
- Už ką? - Puikiai žinai.
Jie labai gražūs.
Puikiai žinau. Tai yra...
Aš labai dėkingas už tokią reakciją.
Kaip ir sakiau, čia atsiprašymas.
Man pasisekė, kad tu čia.
Tu retai būni namie. Nuolat dirbi.
Ne nuolat.
Tėti, ar galim šnektelt?
Tai aišku.
- Trukdau, ar ne? - Tikrai ne. Sakyk.
Nieko skubaus. Norėjau paprašyt tavo patarimo.
Vėliau.
Ateik pas mane...
- Paskui. - Taip.
Puiku. Ačiū.
Jis atrodo geriau, ar ne?
Sakė, kad gavo 10 balų matematikos pamokoj.
- Tikrai? - Taip. Aš patenkintas.
Manau, jis atgauna pasitikėjimą savim.
Sakė, kad buvo pakviestas į vakarėlį.
Šaunu.
Taip. Man neramu, kad jis visad vienas.
- Viskas buvo gerai. - Kur?
- Pas pediatrą Teo. - A, taip. Ką jis sakė?
Tą patį, ką sakei tu. Kad tai laikina.
Neilgai trukus jis miegos.
Kol ta fazė nesibaigė, einu ruošt vakarienės,
nes užmigsiu ant sofos.
Ne, viskas gerai. Aš nueisiu.
Teo.
Eikš, eikš.
Viskas gerai.
Na?
Nežinau.
- Tinka. - Taip.
- Ačiū, bet... - Kas?
Nežinau, ar mano amžiaus vyrukai nešioja švarkus.
Juokauji? Juos vilki visi.
- Jis teisus. - Taip.
- Tikrai? - Taip. Tau tinka.
Jis prancūziškas.
Pažvelk. Apsivilk eidamas į vakarėlį.
Kada jis? Kitą šeštadienį?
Net nežinau, ar eisiu.
Ką? Privalai eit. Tau reikia bendraut su žmonėm.
Nemoku šokt.
Tai štai, kur bėda.
Kas?
Mes grįžom.
Bete.
- Jis miega. - Atleisk.
Kur buvot?
Išmokyk jį šokt. Ji - geriausia šokėja.
- Kaip juokinga. - Kas?
Pats taip šokdamas drįsti kritikuot mane?
Jis prastai šoka?
Sakyčiau, kad jis turi savotišką stilių.
Unikalų stilių.
Mes susipažinom vestuvėse.
Pirmą kartą mačiau tavo tėtį.
Jis buvo šokių aikštelėj. Krutino klubus.
Ką?
Nežinai jo garsaus judesio?
Ne.
Bete, išmokyk jį šokt. Jis eina į vakarėlį.
Žiūrėk.
Ką darai?
- Baik. - Štai.
Eikš.
Ne, ne.
Eikš.
Ar čia gera mintis?
Ar parodysi?
Nenoriu pažadint Teo.
Nagi, tėti!
Gerai.
Patys kalti. Prisiprašėt.
Tas veidas...
Dabar supranti, kodėl iškart jį pamilau?
- Kas nepamiltų? - Man neatsispirsit.
Kai jis šoka, kiti sustingsta.
Jis nukreipia visą dėmesį į save.
Kaip tą darai?
Nežinau. Eikš, parodysiu.
Ne, ne, Piteri.
- Ne, Nikolai, ne. - Eikš.
Šitaip. Pasirengęs?
Dieve. Pala, ne.
Pirštus, kelį. Pirštus, kelį.
Taip. Puiku.
Štai, ko reikia vakarėliui. Gerai.
Dieve, dar vienas.
Jie dviese.
Nustebinsi visus.
Tik pažvelkit, kaip juda. Mano sūnus.
Taip. Ateinu.
Šitas buvo po jo čiužiniu.
Atleisk. Nusprendžiau tau pasakyt.
Manai, kad jis vis tiek...
Nesuprantu. Tai yra...
Atrodo, kad jam viskas gerai.
Jis lanko mokyklą, šypsosis. Jaučiasi geriau.
- Taip. - Taip kodėl jis tą daro?
Paprasčiausia būtų pasišnekėt su juo.
Nemanai?
Ir su jo psichologu.
Gerai.
- Išeini? - Taip. Mums reikia saulės.
- Gerai. - Eikš, mažyli.
Nesijaudink. Jis vis dar pažeidžiamas.
Bet supranta, kad jam padėsi. Tu ką nors sugalvosi.
Manai?
Kur buvai?
O ką?
Kas nors negerai?
Taip.
Kodėl po čiužiniu slepi peilį?
Ką?
Ar žinai, kad po tavo čiužiniu buvo peilis?
Kodėl?
- Šiaip. - Kaip tai?
Tiesiog. Dėl viso pikto.
Dėl ko? Ką čia kalbi?
Nežinau. Jei kas nors įsibrautų ar...
Parodyk ranką.
- Ką? - Rodyk ranką.
Ne.
Neliesk manęs!
Nikolai.
Kodėl taip elgies?
Nenoriu, kad žalotumeis. Supranti?
Nesižaloju.
Pažvelk į tuos randus. Tu žalojies.
Atvirkščiai.
Kaip tai atvirkščiai?
- Tiek to. - Ne, ne. Paaiškink.
Paaiškink, Nikolai!
Man pasidaro lengviau.
Lengviau nuo ko?
Nuo ko lengviau, Nikolai?
Nuo skausmo.
Tai būdas...
Nukreipt skausmą.
Kokį skausmą?
Nikolai, nukreipt kokį skausmą?
Nenoriu, kad tą darytum. Draudžiu tą daryt.
Ar aišku?
- Ar aišku? - Taip.
Kai kurių dalykų daryt negalima.
- Ar peilį rado Betė? - Nesvarbu.
Kodėl ji rausiasi mano daiktuose?
Ji nesirausia tavo daiktuose.
Ji paklojo tau lovą, nes pats jos nekloji,.
Nikolai, paėmei peilį iš virtuvės.
Ne. Pirma norėjau turėt galimybę apsigint.
Apsigint nuo ko? Ką čia kalbi?
Juk supranti, kad tai absurdas?
Na, tu turi ginklą.
Ką?
Skalbykloj, už skalbimo mašinos buvo ginklas.
Tai kas kita. Dovana.
Kas tau dovanojo ginklą?
Mano tėvas. Seniai.
Jam patiko medžioklė. Šautuvas skirtas ne savigynai.
Kodėl jis dovanojo tau šautuvą?
Nežinau. Gal manė, kad man patiks.
Gal norėjo kartu medžiot.
Bet šautuvo nenaudojau.
Nekenčiu medžioklės ir visko, kas su ja susiję.
Tai kodėl laikai šautuvą?
Šnekam ne apie tai.
Nesuprantu, kodėl tu taip elgies.
Žinau.
Kas nutiko anoj mokykloj?
Dabar pats laikas pasakyt, nemanai?
Kas nors tikriausiai nutiko, nes...
Nikolai.
Jei nesakysi man, tai pasišnekėk su psichologu.
Prašau. Tai svarbu.
Viskas gerai.
- Turiu dezinfekcinio skysčio. - Ne. Čia tik įbrėžimai.
Žinai...
Kai tu žalojies...
Tai skaudini ir mane.
Kai tu skaudini mamą, skaudini ir mane.
Sveiki.
Sėskit.
Ačiū, kad atvykot.
Šiandien turim rinktinius žmones.
- Stivenai, išvirk kavos. - Gerai.
Puiku. Turim daug darbo. Taigi
prisiminkim, ką jau aptarėm.
Pirmas punktas - sveikatos sistema.
Kaip žinia...
Ši tema man artima.
Kampanijoj jai skirsim nemažai dėmesio.
Tėti, ar čia yra banginių?
- Banginių? - Taip.
- Nemanai. - O delfinų?
Delfinų yra. Kartais juos galima pamatyt.
Prie pat laivo.
- Matei? - Taip.
- Piteri! - Tėti!
- Greičiau! Įkrito! - Kas?
Mano kepurė!
Ačiū. Geros dienos.
Atėjau anksčiau.
- Sveikas, tėti. - Labas. Užeik.
Gerai.
Išgersi?
Taip. Kodėl gi ne.
Gerai.
- Ledo? - Ne.
Ne. Gerai.
Be ledo.
Taigi...
Už ką tokią garbė?
Užsukai netikėtai.
Be dingsties. Važiavau pro Vašingtoną
ir norėjau sužinot, kaip laikais.
Neklausyk paskalų apie mano sveikatą.
Aš visiškai sveikas. Tai smulkmenos.
Aš sportiškas.
Gerai.
Marija ruošia mums pietus.
Antieną. Ką manai?
- Gerai. - Puiku. Į sveikatą.
Į sveikatą.
Sveikas atvykęs.
Bėda ta, kad šiais laikais žmonės visko bijo.
Apsižvalgyk.
Vien verkšlenantys bailiai.
Nieks nebenori rizikuot.
Todėl Vakarai ilgai neišliks.
Seniai tą kartoju.
Pagaliau tą išvydom.
Jei ieškai energijos, narsos, verslumo,
tai nemalonu sakyt, bet tau teks vykt į Aziją.
Neilgai trukus čia bus ne Vašingtonas,
o Kinija, Pekinas.
Ačiū, Marija. Buvo gardu.
- Prašom. - Ačiū.
Ne, ačiū.
Tai...
O kaip tu? Juk nekenti šio miesto.
Ką čia veiki?
Turėjau susitikimą su Brajanu Hameriu. Jis dalyvaus rinkimuose.
Taip, žinau.
Jis prašo pagalbos su kampanija.
- Priims tave į savo komandą? - Taip.
Puiku.
Dar neapsisprendžiau, ar sutiksiu.
Kodėl?
Sugaišiu per daug laiko.
Ir?
Tai sudėtinga.
- Kas čia sudėtingo? - Netinkamas laikotarpis.
Nikolui nelengvas laikotarpis.
Jam 17 m. Ir...
Jis gyvena su manim ir keičiasi.
Bet jis dar pažeidžiamas.
Noriu būt su juo, kol jis...
Kas?
Ar dėl to ir atvykai? Pasakyt, koks tu puikus tėvas?
- Ne. - Akivaizdu, kad taip.
Demonstruoji moralinio pranašumo įrodymą.
Ar ne?
Nori parodyt, kad gali atsisakyt savo ambicijų dėl sūnaus.
Kitaip, nei aš, ar ne?
Tikrai ne.
Vis dar pyksti? Tikrai?
Smerki mane dėl to, kas įvyko prieš 40 metų?
Taip.
Vis demonstruoji, koks tu pavyzdingas tėvas?
Oho.
Tai ko nori? Plojimų?
Bravo.
Keista, kad taip sakai, nes...
Anądien mąsčiau apie laikus, kai buvau Nikolo amžiaus.
- Matai? - Taip. Mama sirgo.
Po pamoku kasdien eidavau jos lankyt.
Sėdėjau prie jos. Tu nepasirodei.
Nuolat keliavai.
Aš dirbau.
Prieš jos mirtį sutikau Tomą.
Jis sakė, kad vakar su tavim vakarieniavo.
Nežinojau, kad grįžai.
Nepranešei ir neaplankei mamos.
Jei nori, galiu prisiimt pabaisos vaidmenį
ir lenktis tavo tobulybei.
Taip, tu daug kentėjai. Ir...
Tėtis su tavim ir tavo mama elgėsi netinkamai. Gerai.
Ir ką?
Gal tau laikas suaugt?
Patikėk, tai apgailėtina.
50-metis negali pamiršt paauglystės.
Nori patarimo, Piteri?
Pamiršk tą, dėl Dievo meilės.
Pamiršk, po galais.
Prašau.
Atsiprašau.
Klausau, Hari.
Susitikimas 4:00 val.
Taip. Ne, 4:30, o 4:00.
Ar viskas gerai?
Taip.
Nenori eit iš namų?
Ne. Atvirkščiai.
- Valgai sausus pusryčius? - Taip.
Nenori nuveikt ko nors įdomesnio?
- Juk šeštadienio vakaras. - Ir ką?
Nueik į kiną, susitik su draugais.
Draugų neturiu.
Kodėl taip sakai?
Tai tiesa.
O kaip Maiklas? Juk susitikdavai su juo.
O kaip tas vakarėlis?
- Gerai, tėti. - Kas?
Gal jau baik?
Gerai.
- Galima? - Taip.
Seniai jų nevalgiau.
Pasirengęs?
Gerai.
- Palauk. Aš nepasirengęs. - Jau.
Siaubas. Jie limpa. Pirmyn.
- Sugavai? - Ne.
Gal matėt mano auskarus?
Ką tik laikiau juos rankoj ir...
Ar ieškojai vonioj?
Taip. Ieškojau visur.
Nesuprantu. Turbūt einu iš proto.
Taip. Klausau.
Taip.
Labas, vaikeli.
- Gal matei juos? - Ką?
Rausvus auskarus, kuriuos man nupirko tavo tėtis.
Prieš akimirką laikiau juos rankoj.
Nemačiau.
Dieve, viskas dingsta.
Persivilkai suknelę.
Ši tau tinka.
Ačiū. Kaip miela.
Tai tiesa. Atrodai gražiai.
Kur eisit?
Nieko ypatingo. Tik pavakarieniausim su draugais. Pažįsti Frenką?
Ne.
Sakau, kad čia nieko ypatingo, bet tai netiesa.
Pirmą kart kur nors einam po Teo gimimo.
Štai patarimas.
Jei nori turėt gyvenimą, nesusilauk vaikų.
Juokauju.
Liūdnos naujienos. Sara neateis.
- Ką? - Ji ką tik skambino?
- Paskutinę akimirką? - Taip. Ji karščiuoja. Deja.
- Kas ta Sara? - Auklė.
- Gal paskambint Dženei? - Skambinau. Ji užsiėmus.
Dieve. Šaunu. Turėjom vieną galimybę.
Ką daryt? Skambint Frenkui, atidėt susitikimą?
Galiu jį prižiūrėt.
Tu?
- Manai, susitvarkysi? - Taip. Jei tai padės.
- Dieve, kaip malonu... - Kodėl ne?
- Labai miela, bet... - Tu įsitikinus?
Taip. Skambink Frenkui, atšauk susitikimą.
Gerai. Kaip pasakysi.
Kas?
- Kodėl taip žiūri? - O kaip manai?
Jis pasiūlė. Nesuprantu, kodėl atsisakei.
- Nesupranti? - Ne.
Čia jo broliukas. Jis juo pasirūpins.
Nesu tuo įsitikinus.
- Jis kūdikis ir... - Ir kas?
Tu į viską žvelgi neigiamai.
Geriau žvelgt neigiamai, nei tiesiog nieko nematyt.
- Apie ką tu? - Apie nieką.
- Pasakyk, ko nematau. - Nieko. Baik.
Manai, Nikolas negali prižiūrėt
savo broliuko, kai šis miega?
Dieve. Žinai, kad jam depresija.
Jis nestabilus ir...
Atleisk, jei čia naujiena. Bet nepaliksiu savo sūnaus su...
Su kuo?
Sakyk. Su kuo nepaliksi savo sūnaus?
Jis keistas. Nesakyk, kad ne. Labai keistas.
Jo žvilgsnis kelia baimę.
Kada pripažinsi, kad jam negerai galvoj?
Nikolai. Tu...
Ką tu...
Atleisk, mes tik...
Mes nusivylę, kad negalim išeit.
Tu čia niekuo dėtas.
Nikolai.
Jie buvo koridoriuj.
Nikolai, prašau...
Nikolai. Ką tu...
Ar viskas gerai?
Tėtis sakė, kad esi patenkintas šia mokykla.
Juk taip?
Jis sakė, kad tau čia patinka.
Tikėjaus, kad...
Man ten nėra vietos.
Jie laiko mane keistuoliu.
Ir spaudžia mane.
Tėtis?
Jis nesupranta, bet...
Vis šneka apie mokslą.
Lyg gyvenime daugiau nieko nebūtų.
Tai normalu. Jis dėl tavęs nerimauja.
Ne. Jam ant manęs nusispjaut.
Jam neįdomu, koks aš. Jis tik nori, kad būčiau kaip jis.
Sėkmingas kaip jis.
Nenoriu studijuot teisės, tapt teisininku.
Manęs tas nedomina.
Svajodavai, kad tapsi rašytoju.
Ar dar rašai?
M?
Nemanau, kad jam prilygsiu.
Ką čia kalbi?
Nikolai, tėtis nori tau gero.
Jis myli tave. Tiki tavim.
Jūs tiesiog skirtingi.
Dabar jis labai įsitempęs.
Del visų tų rinkiminių reikalų.
Jam tai svarbu.
Jis seniai apie tai svajojo.
Bet...
Ne tik dėl to.
Aš...
Prastai jaučiuos, mama.
Tėtis sakė, kad išsiskyrei su mergina.
Aš taip sakiau.
Jis nesuprato, kas dedas. Jam reikėjo logiško paaiškinimo.
Juk pažįsti jį.
Pasakiau tai, ką jis norėjo girdėt.
Bet...
Net nesusitikinėjau su ta mergina. Aš...
Aš ne toks, kaip kiti žmonės.
Kartais atrodo, kad man ne vieta šiam gyvenime.
Negaliu su tuo susitaikyt.
Nors bandau kasdien, iš visų jėgų.
Bet negaliu. Nes...
Man skaudau.
Nuolat.
Pavargau.
Pavargau nuo skausmo.
Nikolai. Eikš.
Aš čia.
Aš čia. Niekur neisiu.
Aš tau padėsiu.
Prižadu.
Neverk, mano saulės spindulėli.
Viskas gerai.
Ką?
Šiandien? Ar tikrai jis?
- Nikolai. - Taip.
Ateik porai minučių. Noriu pasišnekėt.
- Kas yra? - Sėsk.
- Reikia pasišnekėt. - Apie ką?
Apie mokyklą.
Kas dedas?
- Nieko ypatingo. O ką? - Nieko ypatingo?
Na.
Šiandien rašei bandomąjį testą.
- Kaip sekėsi? - Manau, gerai.
Gerai.
Betė buvo parke. Matė tave.
Nežinau, ką veikei. Bet nebuvai mokykloj.
Klausiu paskutinį kartą.
Noriu atsakymo. Kas čia dedas?
Vėl praleidi pamokas?
- Ar ne? - Ne.
Tai kodėl nebuvai mokykloj?
- Kodėl ji tau pasakė? - Bėda ne tame.
Taip, tame.
Ji nori mus sukiršint.
Bėda ta, kad man meluoji, po galais.
Kodėl nebuvai mokykloj?
Aš klausau.
Prastai jaučiaus.
Nenorėjau ten eit ir...
Buvau įsitempęs dėl testo.
Atsiprašau.
Atsiprašai?
Skambinau mokyklai.
Žinai, ką man sakė?
Kad nebuvai ten grįžęs.
Kad buvai ten pirmą dieną, aną mėnesį. Po to negrįžai.
Nė karto.
Jie gavo mano el.laišką,
kad tu grįžti į ankstesnę mokyklą.
Neturi ką pasakyt?
Tapai pasaulinės klasės programišium?
Turėjai drąsos man sakyt, kad gauni dešimtukus
ir esi kviečiamas į vakarėlius. Visą tą laiką melavai.
Ką veikei tiek dienų? Vaikštinėjai?
Ar ne? Tu...
Suteikėm tau galimybę pasitaisyt. O kaip tu pasielgei?
Vėl taip pat.
Melavai visiems!
Paaiškink.
Kas dedas?
Vartoji narkotikus?
Tuomet paaiškink!
Nežinau, ką su tavim daryt, Nikolai.
Sakau atvirai. Nežinau.
Bandžiau tave išklausyt. Stengiaus tau padėt.
Stengiaus suteikt stiprybės, pasitikėjimo savim.
Bet tas nepadėjo.
Manai, galima taip gyvent?
Darant ką tik nori?
Nenori lankyt mokyklos, vengi atsakomybės, atsisakai suaugt?
Ką gyvenime nuveiksi?
Jei nieko nedarysi, kuo tapsi?
Neturi atsakymo.
Nespoksok į mane.
Kas čia? Gąsdini mane?
Nesuveiks. Sakau iškart.
Tik ne su manim.
Gerai.
Paaiškinsiu, ką darysim.
Nuo rytojaus,
nors tau ir nepatiks, grįši į mokyklą.
- Aišku? - Ne.
Prašau?
Sakiau - ne. Į mokyklą negrįšiu.
Ką darai, Nikolai? Ko nori?
Kai buvau tavo amžiaus, mano mama sirgo. Nemačiau savo tėvo.
Man trūko pinigų, bet aš kovojau.
Patikėk, padėtis buvo rimta. O kas nutiko tau?
Kas tavo gyvenime tokio dramatiško?
Kodėl nelankai mokyklos, kaip visi?
- Atsakyk! - Negaliu to atlaikyt!
Nesuprantu. Ko negali atlaikyt?
Gyvenimo! Ir čia tavo kaltė.
Prašau?
- Tokiu tapau dėl tavęs. - Ką padariau? Kodėl?
- Tu bjaurus. - Ką sakei?
Šneki apie gyvenimą ir darbą,
bet palikai mus kaip mėšlo gabalus.
Ką?
Manai, kad visad elgies teisingai?
Nuo tu visiškas mėšlius!
Atsiimk žodžius, Nikolai.
Girdėjai? Tuoj pat atsiimk žodžius.
Mėšlius!
Aš mėšlius?
Juk visuomet stengiaus dėl tavęs.
Tavo labui ilgai nepalikau tavo mamos.
Kodėl taip sakai? Kodėl?
Pasakyk, kodėl?
Nes pamilau kitą moterį?
Čia nusikaltimas? Ar čia tavo reikalas?
Turiu teisę keist savo gyvenimą!
Čia mano gyvenimas!
Atleisk, Nikolai. Nežinau, kas nutiko.
Sveiki. Kur psichiatrinis skyrius?
- Ten, kairėj. - Gerai.
Ar tu čia seniai?
Apie pusvalandį.
Jie sakė, kad greit jį pamatysiu.
Kas nutiko?
Nežinau. Dirbau.
Aš...
Betė rado jį vonioj.
Jis...
Mums pasisekė. Greitoji atvyko greit.
Atleisk.
Labai atsiprašau.
Labai norėjau jam padėt.
Bet galiausiai aš...
Daktare.
Sveiki. Laba diena. Aš daktarė Leiner.
Padedu jūsų sūnui.
- Kur Nikolas? - Nesijaudinkit.
Jis ilsisi. Pavojaus nebėra, užtikrinu.
Prašom.
Ačiū.
Pagalba buvo suteikta greit, pjūvis buvo negilus.
Jis turėtų greit pasveikt.
Jūs įsitikinus?
Taip. Patikėkit.
Bet turim priimt kelis sprendimus.
Ką tik su juo šnekėjau.
Ką jis sakė?
Susinervino, kad pabudo ligoninėj. Tai įprasta tokiems atvejams.
Ar jis sakė, kodėl taip...
Mes pratę prie tokių įvykių.
Būtų gerai, kad Nikolas
kurį laiką būtų stebimas.
Turit galvoj...
Turim vietą savo klinikoj.
Sakėt, kad pavojaus nėra.
Norim, kad jis suprastų, ką padarė.
Jis pats menkina šį įvykį,
kas man atrodo pavojinga.
Juk nenorim, kad tai pasikartotų.
Kaip ilgai jis čia bus?
Svarbiausia, kad galėtume jį stebėt ir jam padėt.
Jis reguliariai susitiktų
su pacientų psichiatru,
kad galėtume įvertint pokyčius.
Noriu pamatyt savo sūnų.
Minutėlę.
Atsiprašau, aš reikalinga antram aukšte.
Socialinė darbuotoja padės sutvarkyt dokumentus,
kad priimtume Nikolą į ligoninę. Gerai?
Ji atsakys į visus jūsų klausimus.
Gerai?
Nesijaudinkit. Jis gerose rankose.
O šitas?
Žvaigždynas. Matai?
- Matosi žvaigždės. - Jis retas?
- Gan retas. - O čia?
Saturnas.
Jis turi žiedus.
Piteri!
Mama nekantrauja.
- Grįžtam? - Palauk, tėti.
Oi.
- Plyšo. - Ką darysim?
Teks plaukt.
Man tik šešeri su puse.
Taip. Pats laikas mokytis.
Įstengsi.
Nagi.
Būsiu su tavim.
Ei.
Eikš, mažyli.
Eikš.
Ar apsisprendėt?
Ar perkelt susitikimą į pirmadienio rytą?
Kada išvyksit į Vašingtoną?
Kitą pirmadienį? Ne, negaliu. Turiu...
Turiu likt Niujorke.
Tai atšaukt Vašingtoną?
Taip.
Ačiū.
Labas.
Piteri, čia aš. Gali šnekėt?
Taip. Ar viskas gerai?
Taip. Man skambino daktaras Harisas.
Noriu apie tai pasikalbėt.
Kas nors negerai?
Jis sako, kad būtų geriau jei kelias dienas
neitume pas Nikolą.
Ką?
Na, taip.
Nikolas nenori, kad jam būtų suteikta pagalba.
Jie ilgai apie tai šnekėjosi.
Na, bandė
suprast, kodėl jis...
Jis daug šneka apie skyrybas,
tavo naują gyvenimą ir tarp mūsų tvyrančią įtampą.
Daktaras Harisas sako, kad būtų geriausia
kelias dienas palaukt.
Kad visi galėtų susivokt.
Sumažint įtampą.
Jis negali uždraust lankyt Nikolą.
Jis prašo, nereikalauja.
Dar turim pirmadienį.
Tuomet pažiūrėsim, kokia padėtis.
Ir...
Nežinau. Gal kol kas...
Suprantu, kaip sunku.
Man taip pat.
Bet gal reiktų juo pasitikėt?
Ką manai?
Piteri.
- Pasirengęs? - Taip.
Kada reisas?
Užsakiau taksi. Turim penkias minutes.
Nunešiu tavo lagaminą.
Ne, nereikia.
Klausyk. Aš...
Atsiprašau dėl vakar.
- Per daug išgėriau. - Liaukis.
Nesuprantu, dėl ko mes pešamės.
Na, taip.
Tai mano kaltė. Atleisk.
Ir tu...
Negali vykt su mumis?
Atleisk, Bete. Negaliu. Aš...
Negaliu vykt į kyšulį žinodamas, kad jis ligoninėj.
Tik dviem dienom.
Atrodai siaubingai. Vis tiek jam nepadėsi.
Negaliu.
Gerai.
Kada jis bus išleistas?
Nežinau. Žinosiu pirmadienį.
Kas tuomet?
Tikiuosi, kad būsiu geresnis tėvas Teo.
Baik, Piteri. Tu puikus tėvas.
Liūdniausia, kad nekenčiu savo vaidmens.
Labai nekenčiu.
Pastarąsias kelias savaites aš...
Sakau tokius dalykus,
kuriuos man vaikystėj sakydavo tėvas.
Dalykus, dėl kurių jo nekenčiu.
Dabar mano eilė. Tik...
Atrodo, kad tapsiu toks, kaip jis.
Kokius dalykus?
"Ką veiksi savo gyvenime?"
"Būdavo amžiaus dariau tą, aną."
"Ką su tavim darysim?"
Jei žinotum, kaip man gėda...
Atleisk.
Turim eit.
Pirma pasakyk, kad man atleidi.
Tik norėčiau, kad nebesipeštume.
Ir aš.
Pastarosios kelios savaitės tiesiog...
- Žinau. - Ne, nežinai.
Tavęs čia nėra, tu darbe. Nuolat.
O aš čia, viena.
- Tu ne viena. - Taip, aš viena.
Pavargau. Aš...
Tu reikalingas ir savo sūnui Teo.
Bete, prašau.
Nepradėkim iš naujo.
Gerai.
Gerai. Gerai.
Paskambinsiu iš ten.
Eikš, mažyli. Eikš.
Apkabink mane.
Nematysiu tavęs savaitę. Ilgėsiuos.
Pamatysi jūrą.
Ji graži ir plati.
Perduok linkėjimų močiutei.
Atleisk, kad negaliu būt su tavim.
Bet turiu likt čia. Supranti?
Viską man papasakosi.
Papasakosi, mažyli.
Mama!
- Labai tavęs pasiilgau. - Ir aš tavęs.
Atrodo, kad ilgai jūsų nemačiau.
Mes čia. Mes čia.
Nikolai.
Paliksiu tave su tėvais penkioms minutėms.
Kaip prašei.
Per tą laiką paieškosiu daktaro. Gerai.
- Taip. - Puiku.
Kaip laikais?
Mielasis.
Siaubingai. Ištraukit mane.
Nesijaudink.
Turit mane ištraukt. Prižadėkit.
Kas nutiko?
Mama, ši savaitė blogiausia mano gyvenime.
Čia pragaras. Nepalikit manęs pragare.
Dėl to ir atėjom. Pasitarsim su daktaru.
Jis mėšlius. Nieko nesupranta.
Davė man krūvą vaistų. Jis mano, kad aš sergu.
Sako, kad teks čia likt kelias savaites.
Bet negaliu.
Aš to neatlaikysiu. Čia jaučiuos blogiau nei namie.
Jūs man reikalingi.
Pasiimkit mane namo. Tėti, mama, maldauju.
Nurimk. Nikolai, pasišnekėsim su daktaru.
Mes čia. Su tavim.
Džiugu jus matyt.
Sveiki.
- Laba diena. - Daktare.
Gerai. Gal visi prisėskim?
Viskas gerai.
Sėsk prie manęs, Nikolai.
Pakviesiu Maiklą.
Jis gydė Nikolą. Jis dalyvaus.
- Jei galima. - Gerai.
Puiku.
O dabar...
Nikolas tikriausiai sakė, kad nori išeit iš ligoninės.
Taip.
Man jis sakė tą patį.
Suprantu, kad pastaruoju metu jam sunku.
Taip. Kodėl?
Tai normali reakcija pirmą savaitę.
Nenoriu čia likt.
Suprantu, kad nori namo, Nikolai. Tikrai. Bet...
Bet negaliu to rekomenduot.
Matot?
Kodėl ne?
Nikolui ūmi depresija.
Jam būtų saugiau ligoninėj.
Jaučiuos geriau.
Noriu grįžt namo. Nemalonumų nekils, prižadu.
Tu taip manai, Nikolai. Bet iš patirties...
Jis geriau žino, kaip aš jaučiuos!
Nurimk, Nikolai.
Aš ramus. Tas mulkis nieko nesupranta.
Nikolai, prašau, mielasis.
Nikolai.
Prašau sėst.
Gerai.
Ką siūlot?
Mums reikia daugiau laiko.
Polinkį savižudybei...
Sudėtinga atpažint net pačiam pacientui.
Bet negalim apsimest, kad jo nėra.
Antras bandymas - įprastas dalykas.
Manau, Nikolas vis dar patiria
atsiskyrimą nuo tikrovės.
Tas jam kelia nerimą.
Tai gydoma.
Pirma reikia stabilizuot jo būklę.
Tuomet galvosim apie jo išleidimą.
- Kada tas būtų? - Mama.
Aš tik klausiu.
Nikolai, dabar tau reikia pagalbos.
Visos medikų komandos.
Daktarų, terapeutų, projekto vadovų.
Manot, man padėt keramikos pamokos?
Jos taip pat padeda, taip.
Tai mėšlas!
- Viskas tavo labui. - Mano labui?
Kaip galiu sveikt tarp žmonių, kurie serga labiau už mane?
Daug apie tai mąsčiau.
Apie savo gyvenimą. Kaip ilgai nieko neveikiau.
Susivokiau. Kai ko atsisakysiu.
Jaučiuos lyg nukrėstas elektra.
Aš pasirengęs grįžt į normalų gyvenimą.
Jaučiu, kad galiu grįžt į mokyklą.
Turit manim patikėt.
Pasiimkit mane iš čia. Antraip...
Bus blogiau.
Aš rimtai. Nebegaliu.
Tėti.
Juk supranti mane. Žinau.
Visad suprasdavai.
O jie nesupranta.
Meldžiu, tėti, nepalik manęs.
Ak, mielasis.
- Gali? - Taip.
Kaip galėtume jį pasiimt?
Kol jis nepilnametis, jūs už jį atsakingi.
Tai jūsų sprendimas.
Bet prašau paklausyt, ką jum sakau.
Jūsų sūnus negali iš čia išeit.
Tereikia jūsų parašo ir jis važiuos namo.
Bet mano nuomonė - jūs labai rizikuojat.
Kaip rizikuoja?
Su savo sūnum taip nerizikuočiau.
Negalit manęs priverst čia likt.
Iš esmės galiu.
Bet man reiktų teisėjo leidimo. Nenoriu to daryt.
Noriu padėt tavo tėvams priimt teisingą sprendimą.
Mama, tėti...
Suprantu, kad jums nelengva. Ypač čia.
Girdint jūsų sūnui. Bet...
Nikolui reikalinga pagalba.
Tai ne jūsų pareiga.
Tai psichiatro darbas.
Tėti, aš sveikas.
Jei kartu priimsim teisingą sprendimą,
Nikolas grįš pas jus greičiau
ir sveikas.
Jo gyvenimas bus normalus.
Mama, noriu namo.
Žinau, mielasis.
- Meldžiu, nepalikit manęs čia. - Piteri, pasakyk ką nors.
Suteikit man dar vieną galimybę.
Aš norėjau pagalbos. Atsiprašau iš visos širdies.
Noriu, kad suprastumėt mano skausmą.
Tai nepasikartos. Prisiekiu.
Tėvai girdėjo tavo argumentus, Nikolai.
Meldžiu.
O dabar prašau nuspręst.
Tuoj pat?
Taip. Nikolas turi suprast, kad palaikot medikus.
Nejauskit kaltės.
Tai nesusiję su meile sūnui.
Tai susiję su jo apsauga.
Tokiom aplinkybėm meilės negana.
Meilės nepakaks.
Tėti.
Mama.
Nikolai, laikas pietaut.
Maiklas nuvest tave į valgyklą. Bet pirma
tavo tėvai turi priimt sprendimą tau girdint.
Bus lengviau susitaikyt su gydymu.
Mama, noriu namo.
Tėti, parvežk mane namo. Meldžiu, tėti.
Tėti, pasiimk mane namo.
Tėti.
Atleisk, Nikolai.
Ne.
Negali taip elgtis! Tik ne tu!
Nikolai, nurimk.
Ką tau padariau? Tėti!
Nelieskit manęs! Tėti!
Mama! Tėti!
ŠVENTOS BERTOS LIGONINĖ PSICHIATRINIS SKYRIUS
Ar gerai jauties?
Tikiuosi, kad nusprendėm teisingai.
Jis sakė, kad norėjo pagalbos. Turim juo tikėt.
Jei per kelias dienas būklė nepasikeis,
- galėsim jį vežt atgal. - Taip.
Žinau, kad su mumis jam geriau.
- Gerai. - Tuoj atnešiu.
Gerai.
Ką matai? Aš apie...
Apie ateitį.
Per daug optimistiška manyt, kad jis grįš į mokyklą.
- Jau gegužės mėnuo. - Taip.
Gal jam reikia
atgaut jėgas. Ir...
Mokytis kitais metais.
Taip.
Ką jis veiks ištisą dieną?
Negalim palikt jo vieno.
Jis gali grįžt gyvent pas tave.
Jeigu jis to nori. Ir...
Galiu jį vestis į darbą.
Kaip praktikantą ar...
Manai, jam bus įdomu?
Nežinau.
Jis išmoktų kai ko naujo. Ir būčiau su juo.
Taip. Bet juk turi daug darbo.
Atsisakysiu Brajano pasiūlymo.
Tikrai?
Taip.
Man nerūpi politika. Aš...
Sutelksiu dėmesį į tai, kas man svarbu.
Noriu būt čia, dėl Nikolo.
Na, štai.
Ačiū.
Malonu.
Kur tavo puodelis?
Jau gėriau kavą. Norėjau pabust.
Cukraus?
Ne, ačiū.
- Tėti. - Ne.
Ačiū.
Ačiū, mielasis.
Kaip jauties?
Su jumis aš laimingas.
Mes taip pat.
Paimsiu receptą.
Gerai.
Pagalvojau...
Gal nori pažiūrėt filmą?
- Kodėl gi ne. - Tikrai?
Taip. Bet pirma nueisiu praustis.
Ligoninės tualetai buvo purvini.
Visą savaitę svajojau apie dušą.
Taip, žinoma.
- Kas? - Nieko.
- Ko juokiatės? - Nieko.
- Aš dvokiu, ar ne? - Ne, ne.
Man patinka matyt jus kartu.
Prabėgo daug laiko.
Nuo tada, kai visi trys buvom kartu.
Tai tiesa.
Visai kaip kadaise.
Gerai. Einu praustis.
Lauksiu tavęs.
Noriu pasakyt...
Labai atsiprašau. Už viską.
Jūs to nenusipelnėt.
Prašau jūsų atleidimo.
Noriu pasakyt,
kad myliu jus.
- Ir mes tave mylim. - Taip.
Eik. Lauksim tavęs.
- Na, kaip? - Tikrai.
Aš...
Važiuok su mumis į kiną.
Nikolas labai nudžiugtų.
Nežinau.
Kokį filmą žiūrėsim?
Pameni, kaip mes
eidavom į kiną po pietų?
Visiem sakydavom, kad turi svarbų susitikimą.
Išeidavom ir susitikdavom Andželikos kine.
Taip.
Man patikdavo. Jaučiuos kaip bėgdama iš pamokų.
Tai buvo taip seniai.
Nagi.
Eik su mumis.
Bent šiandien.
Nejaugi nenori?
- O, Dieve! - Dieve mano!
Kas nutiko?
Kas?
Dieve, Nikolai! Mielasis.
Atsimerk. Piteri, skambink kam nors!
Meldžiu, Nikolai. Pažvelk į mamytę.
Atsimerk. Mielasis, meldžiu, atsimerk.
Gerai. Pasitikėk savim.
Įkvėpk. Kaip varlė.
Plauk pas mane. Plauk.
Gerai. Paleisiu tave.
Įstengsi. Plauk pas mane. Gerai.
Dar.
Dar. Gerai.
- Tėti, aš plaukiu! - Taip, plauki.
Aš plaukiu, tėti!
Taip. Tu plauki.
- Pagaliau. - Tau pavyko.
- Aš plaukiau. - Šaunuolis. Šaunuolis.
Didžiuojuos tavim. Tu plaukei.
Šaunu, ar ne?
Nori pabandyt dar?
Plaukim. Plaukiam.
Gerai. Toliau. Dar gali?
Palauk, tėti. Nebegaliu.
Ar gerai jauties?
Taip.
Išmaudysiu Teo.
- Gal išmaudyt man? - Ne. Aš pati.
- Ar džiaugies, kad jie ateis? - Taip. O tu?
Pažvelk, ką radau.
Senokai jų nesegėjai.
Na, taip.
Tuoj grįšiu. Ar susitvarkysi?
Tai aišku.
Teo!
Laikas maudytis.
- Mama. - Pasirengęs?
Jau atėjai?
- Atleisk. Per anksti. - Užeik. Tu vienas?
Ji atvažiuoja. Pirma užsuko pas mamą.
Viskas gerai.
Užeik.
- Kaip laikais? Gerai atrodai. - Labai gerai. O tu?
Gerai. Grįžai šįryt?
Taip. Niujorke nebuvau kelis mėnesius.
- Pasiilgau jo. - Kaip einas Toronte?
Puikiai. Dievinu tą miestą.
Gerai. Nori išgert?
- Ne. Lauksiu visų. - Gerai. Sėsk.
Žinai, nusprendžiau gyvent su Lina.
- Ar mama sakė? - Tikrai?
Taip. Mes kiekvieną vakarą leidžiam
jos namuose arba mano. Tai...
Sveikinu. Puiki naujiena.
Taip. Nekantrauju jus supažindint.
Taip. Nekantrauju su ja susitikt.
Daug apie ją pasakojai.
Pamatysi. Ji nuostabi.
Einu dėl jos iš proto.
Tai gerai.
Kaip Teo? Ar jis čia?
Taip. Maudosi.
Turim jam dovaną.
- Lina norėjo ją nupirkt. - Kaip miela.
Kai ką turiu ir tau.
Man?
Na, noriu tau kai ką pasakyt.
Na ir veido išraiška.
Nebijok, nesakysiu, kad tapsiu tėvu.
Net nepagalvojau apie tai.
Ne, tai labiau...
Kai kas apie mane.
Noriu, kad žinotum pirmas.
Sakyk.
Na...
Man patiko ne tik koledžas, bet ir dar kai kas.
Rašyt.
Pastaruoju metu skyriau laiko...
Ypač gyvendamas Toronte.
Ten viskas atrodo paprasčiau.
Trumpai tariant...
Štai.
Kas čia?
Mano pirmas romanas.
MIRTIS GALI PALAUKT NIKOLAS MILERIS
Tu ją parašei?
Aš prietaringas, niekam nesakiau.
Bet knyga tikra.
Norėjau, kad ją turėtum pirmas.
Mirtis gali palaukt.
Pasakiška.
- Kada ji bus išleista? - Po 2 mėn.
Atversk ir pamatysi, kad ji skirta tau.
MANO TĖVUI UŽ VISKĄ KĄ JIS DĖL MANĘS DARĖ
Tai...
Rašau apie tai, ką tu žinai.
Apie sunkų laikotarpį tau ir mamai.
Bent jau viskas gerai baigėsi.
Ir...
Norėjau, kad knygą turėtum pirmas.
Jei ne tu, aš negalėčiau...
Labai tavim didžiuojuos.
Mano dički.
Labai didžiuojuos.
Dar neperskaitei. Gal nepatiks.
Pažįstu tave.
Žinau, kad knyga nuostabi.
Aš labai...
Noriu pasakyt, kad labai tavim didžiuojuos.
- Juk neašarosi? - Ne, ne. Atleisk.
Tikiuosi, ji bus sėkminga.
Aišku, kad bus.
Jei galima, apkabinsiu Teo. Aš jo pasiilgau.
Tai aišku.
Jis nudžiugs tave išvydęs.
Vis šneka apie savo brolį.
Piteri.
Ką darai?
Kas yra?
Mąstei apie Nikolą?
Reikėjo jam skirt daugiau dėmesio.
Ne. Darei viską, ką galėjai.
Man atrodo...
Jis buvo...
Labai gabus.
Ir labai protingas.
Ir jautrus.
Ir...
Gyvenime galėjo nuveikt daug nuostabių dalykų.
Reikėjo...
Aš turėjau...
Tai mano kaltė.
- Ne. Tu stengeis. - Dieve, tai mano...
Ne. Nurimk.
Eikš. Ateik.
Nurimk.
Suprantu, kad sunku. Bet gyvenimas tęsiasi, Piteri.
Supranti?
Turi Teo. Turi mane.
Tu mums reikalingas.
Ne.
Net jei sunku, net jei skaudu, gyvenimas tęsiasi, Piteri.
Ne, jis baigiasi. Taip negalima.
Taip. Taip.
Nurimk. Nurimk.
Galvok apie savo mažąjį Teo.
Netrukus jam sukaks ketveri.
Galvok apie jį ir viskas bus gerai.
SKIRIAMA GABRIELIUI
MUS IŠTIKO BEPRECEDETĖ PSICHOLOGINĖ KRIZĖ.
JAUNIMAS ŽALOJASI IR ŽUDOSI.
ATVEJŲ GAUSA KELIA NERIMĄ.
JEI JŪSŲ ARTIMIEJI MĄSTO APIE SAVIŽUDYBĘ, ŠNEKĖKIT SU JAIS, IŠKLAUSYKIT.
NEPAMIRŠKIT, KAD JŪS NE VIENI IR GALIMA SUTEIKT PAGALBĄ.
FINDAHELPLINE.COM SUTEIKIAMA PAGALBA 130 ŠALIŲ.
SAVIŽUDYBĖS GALIMA IŠVENGT ŽINANT, KAS ATSIDŪRĖ RIZIKOS GRUPĖJ.
SUTEIKT JIEMS PALAIKYMĄ, MEILĘ IR VILTĮ.
Subtitrus išvertė Lukas Vilkoncius