Синът
Здравей.
Здравей, Джесика.
Ще ми пратиш ли папката "Джаксън"? Не е в имейла ми.
Трябва да я прегледам довечера.
Добре. Благодаря. До утре.
Какво правиш тук?
Трябва да поговорим.
Не може да идваш тук без предупреждение.
Звънях ти много пъти. Не си вдигаш телефона.
Какъв е проблемът?
Никълъс. - Станало ли е нещо?
Да.
Кажи ми.
Днес ми се обадиха.
От училището. Преди малко говорих с директора.
Той ми обясни какво става.
Чак сега научих.
Никълъс не е ходил на училище от близо месец.
Какво?
Казвам ти... От седмици се е преструвал.
Всяка сутрин... - Какво говориш?
Обяснявам ти. - Върни малко.
Не е ходил на училище от месец и ти не си забелязала?
Излизаше с чантата и всичко необходимо за деня,
сякаш всичко е наред, но не е ходил там.
От училището... - Те...
Казаха, че са ми пратили много имейли, които не съм получила.
Какво е правил по цял ден? Къде е ходил?
Не знам. Нямам представа.
Вече рядко отговаря на въпросите ми.
Бет...
Съжалявам. Кейт дойде да говорим за Никълъс.
Току-що ни казаха, че не е ходил на училище близо месец.
Не е само това, Питър.
Той не е добре.
Трябва да говориш с него. Вече не знам какво да правя.
Той има нужда от теб. Не може просто да го зарежеш.
Не съм го зарязал. Защо все го повтаряш?
Добре.
Онзи ден аз...
Помолих го да...
Дори не помня какво. Да си отнесе чинията или нещо такова.
Той ме погледна...
... с...
... такава омраза.
Помислих, че ще...
Какво?
Плаши ме.
Добре.
Ще дойда утре. Ще намина в края на деня.
Благодаря.
Прегледахме политиката им за устойчивост
и смятаме, че сливането с компанията отговаря на зелената ни стратегия.
Имат отлични екологични и социални показатели,
които ще ни донесат ползи.
Сливането ще бъде от полза и за тяхната репутация.
Отлично. Разполагам с цялата информация.
Ще се обадя на Джефри и ще видим дали ще ги убедим.
Идеално. - Супер.
Благодаря.
Моля.
Ще се обадя веднага, щом приключим.
Благодаря. - Чудесно.
Благодаря.
Вратите се затварят.
Благодаря.
Хайде, момче.
Здравей.
Какво правиш тук?
Може ли? Притеснявам ли те?
Как си?
Добре.
Наминах, защото искам...
Искам да говоря с теб. Ще ми отделиш ли две минути?
Добре.
Майка ти ми каза, че не ходиш на училище.
Какво става?
Нищо.
Знам, че сега ти е трудно и си ми сърдит,
но това не е причина да не си говорим.
Защо спря да ходиш на училище?
Не знам.
Не знаеш ли?
Не може просто да решиш да не ходиш на училище.
Няма такъв вариант.
Проблеми ли имаш?
Защо въздишаш?
Без причина.
Трябва да има причина. Кажи ми.
Не ми се говори за това.
Не мога да ти помогна, ако не ми казваш нищо.
Какво прави толкова дни? Къде ходи?
Разхождах се.
Разхожда се? Сам?
Да.
Защо, Никълъс?
Приемливо ли ти се струва? Изпитът наближава.
Осъзнаваш ли, че се канят да те изключат?
Хей.
Майка ти е на предела на силите си.
Иска да те прати в пансион.
Това ли искаш? - Не.
Трябва да направиш нещо. Не може да продължава така.
Не мога да се преборя.
Защо? Станало ли е нещо в училище?
Не.
Извън училище?
На мен можеш да кажеш всичко.
Не е това.
Просто...
Да?
Не знам как да го опиша.
Със свои думи.
Животът.
Потиска ме.
Какво не те устройва?
Не знам.
Искам нещо да се промени, но не знам какво.
Затова понякога си казвам, че може би...
Кажи ми.
Искам да живея с теб.
С мен? - Аз и мама...
Не се погаждаме.
Понякога не може да ме търпи. Знам го.
Когато съм тук,
твърде често ми минават мрачни мисли.
Искам да живея с братчето си.
Да...
Ако ме пратите в пансион, ще полудея.
Напротив. - Ще полудея, казвам ти.
Имам чувството, че главата ми ще експлодира.
Ела тук.
Понякога ми се струва, че полудявам, татко.
За какво говориш?
Казвам ти, не знам какво ми става.
Ела. Не се тревожи.
Ще намерим изход.
Довери ми се.
Свързахте се с Кейт. Оставете съобщение.
Аз съм. Говорих с него.
Обади ми се, когато получиш съобщението. Благодаря.
Защо го приемаш така?
Как го приемам?
Ще остане в стаята отзад.
А училището?
Ще измислим нещо.
Сигурно има училище, което ще го приеме в средата на годината.
Да, сигурна съм.
Познаваш го от две години.
И виждам, че...
Имаш отрицателни впечатления от него
след всичко, което се случи, но той не беше такъв.
Когато беше малък, беше...
Когато отидох да го видя, имаше...
Имаше белези.
Белези? Като...
Белези на ръката.
Ужасно се разстроих.
Той е малкото ми момче.
Хей.
Вярно е. Права си.
Чувствам се виновен.
Не мога да се преструвам, че не съм отговорен за ситуацията.
Аз си тръгнах, Бет.
Напуснах ги. - Не си виновен, че не е добре.
Преживява труден момент.
Мисля, че нямам избор.
Не мога да се откажа от него.
Добре. Разбирам.
Не се тревожи, разбирам.
Трябва да говориш с лекар за белезите.
Знам.
Готов ли си?
Да.
Няма ли да... - Не, благодаря.
Значи... - Да.
Не забравяй. Знаеш, че винаги можеш...
Знам. Благодаря, мамо.
По всяко време.
Не мисли, че е защото...
Знам.
Знам за какво говориш. Не се тревожи.
Добре.
Хей...
Обади се.
Чакай.
За малко да забравя. - Какво?
Бананов хляб.
Благодаря, мамо.
Обичам те.
Взе ли всичко необходимо?
Да.
Намери ли хавлията, която Бет остави за теб?
Да.
Добре. Ще те оставя.
Отивам да спя.
Много се радвам, че си тук.
Липсва ми времето с теб.
Ами Бет? Не й ли пречи, че се преместих тук?
Разбира се, че не.
Много се радваме, че си тук. И двамата.
Този дом е и твой.
Нали?
Време е да си лягаш. Късно е.
Да.
Хей.
Лека нощ.
Лека нощ, татко.
Доктор Колинс, Питър Милър е. Съжалявам, че ви звъня на мобилния.
Искам да поговорим за сина ми Никълъс.
Нуждае се от терапевт.
Хрумна ми, че може да познавате някой добър.
Моля, обадете се. Благодаря.
Преча ли?
Не. Влез.
Кажи ми.
Правилно ли предполагам, че скоро заминаваш за Вашингтон?
Разчуло се е.
Казват, че ще участва в изборите. Вярно ли е?
Какво ти предложи?
Да бъдеш част от кампанията?
Не е казал нищо конкретно, но...
Добре. Оставям те да работиш.
Ще ми кажеш ли, когато научиш повече?
Разбира се. Разбира се.
АДВОКАТ
У дома всичко ли е наред?
Какво?
Да. Да.
Чудесно.
Благодаря, Андрю.
Ето ни.
През 1776 г., когато Декларацията...
Здравейте. Прекъсвам ви,
за да ви представя Никълъс, който започва тук от днес.
Знам, че ще го посрещнете топло.
Здравей, Никълъс. Аз към г-н Яма, преподавам история.
Добре дошъл.
Намери си място. И ела при мен след часа,
за да ти покажа докъде сме с материала.
Добре. Оставям ви.
Както казвах, заслужава си да отбележим
как е поделена властта на национално и щатско ниво.
През 1776 година, когато е подписана Декларацията за независимост,
независимите 13 щата се държат като скарани роднини.
Всеки от тях иска суверенитет. Някой знае ли какво е суверенитет?
Абсолютна власт.
Разбира се, на световната сцена това не е възможно.
Това оригиналният план ли е?
Здравей. Как върви? - Добре. При теб?
Нормално. Среща с шефа?
Да. - Имаш късмет, в настроение е.
Хубаво. - Още ли си в Ню Йорк?
Още съм в Ню Йорк.
Как е баща ти? Чух, че има здравословен проблем.
О, да. Нищо сериозно. Всичко е наред. Благодаря.
Радвам се. Не сме го виждали отдавна.
Предай му поздрави. - Непременно.
До скоро. - Чао.
Готови сме да ви приемем.
Оттук.
СЕНАТОР БРАЙЪН ХАМЪР ДЕЛАУЕЪР
Благодаря.
Питър, как си? Много мило, че дойде да ни видиш.
Нека те запозная с двама души...
Никълъс, здравей. Аз съм.
Исках да разбера как мина днес.
Обади ми се. Обичам те.
ТАТКО
Никълъс, готов ли си?
Време е да тръгваш.
Направих ти кафе. Имаш време да го изпиеш.
Никълъс, ще закъснееш.
Извиках те поне 10 пъти. Не мога да го правя всяка сутрин.
Чуваш ли ме?
Никълъс!
Защо не ми отговаряш? - Отговарям ти.
Време е. Трябва да тръгваш. - Знам.
Тио не те ли събуди снощи?
Не.
Късметлия.
Баща ти е същият. Нищо не може да го събуди.
Изразът "спи като бебе"
трябва да е "спи като мъж".
Къде е той?
Излезе. Имаше много ранна среща тази сутрин.
Ето ти кафето. Имаш около пет минути.
Какво има? - Нищо.
Боли ли те нещо?
Не.
Не е това.
Нещастен ли си?
Защо си нещастен? - Не знам.
Не знаеш ли?
Често ли се случва?
Често ли избухваш в сълзи без причина?
Не плача.
Трябва да вървя.
Може ли един въпрос?
Разбира се.
Когато срещна баща ми, знаеше ли, че е женен?
Знаеше ли?
Да.
Но той ми каза, че...
Че какво?
Може би трябва да говориш с него по въпроса.
Знаеш ли?
Когато си тръгна, мама го прие тежко.
Страдаше.
Постоянно говореше ужасни неща за него.
А аз продължавах да го боготворя.
Беше все едно съм...
... срязан надве.
Разбирам.
Не е лесна ситуация.
И това не те спря?
Моля?
Когато го срещна.
Фактът, че е женен и има син, не те ли спря?
Какво искаш да ти кажа?
Нищо. Права си.
Не знам защо попитах. Глупаво е.
Не е глупаво. - Трябва да вървя. До скоро.
До скоро.
Здравей, Никълъс. Аз съм.
Само исках да те прегърна.
Надявам се, че при теб всичко е наред.
Може би ще се видим някой ден.
Стига да имаш време.
Звънни ми. Липсваш ми.
Чао.
Ако докажем, че не е трябвало да правят първата крачка...
КЕЙТ
... ще изглежда възможно.
Всичко е в баланса на силите.
Да? - Извинете.
Това ли търсехте?
Отлично!
В архива ли го намери?
Добра работа.
Трябва ли ви още нещо?
Много благодаря.
Ще ни бъде от голяма полза.
Здравей.
Кой е този? - Кой?
Новият стажант.
Французин е. Много умен.
Защо?
Просто питам.
Ще се видим утре.
Здравей.
Питър, аз съм.
Слушай...
Не искам да те притеснявам,
но нямам никакви вести от Никълъс.
Оставям съобщения, а той не се обажда.
Затова...
Може ли да поговорим?
Благодаря.
Хубаво сако.
Благодаря.
Моля.
Как върви в новото училище?
Добре.
Каза, че не се чувстваш близък с хората на твоята възраст.
Не.
Защо? - Защото са глупави.
Интересуват ги само купоните и забавленията.
Това не ме привлича.
А какво те интересува?
Какво? - Нищо.
Както и да е.
Сега съм по-добре.
Не ти харесва тази възраст?
Не е това.
Здравей.
Сър. - Ето я.
Благодаря.
Съжалявам, че закъснях. - Няма проблем.
Знам, че си зает. Особено сега, доколкото чувам.
Да. - Вълнуващо.
Какво да бъде? - Не знам. Ти какво искаш?
Газирана вода.
За мен мартини.
Тогава две мартинита.
Две мартинита. Пристигат.
Как върви?
Върви добре.
Започна в новото училище. Каза, че му харесва.
Това е чудесно.
Трябваше да го притисна малко в началото.
Но мисля, че сега е по-добре.
Убеден съм, че се подобрява.
Каза ли ти какво е станало в старото училище?
Не. Не говори много.
Не разбирам откъде се взе тази тъга.
Той е тийнейджър.
Виждала ли си тийнейджър, който излъчва жизнерадост?
Не е само това.
Той е различен от...
... другите. - Защо мислиш така?
Според мен е преживял любовно разочарование.
Възможно е.
Той е романтик.
Да.
Познай от кого го е наследил.
Заповядайте.
Благодаря.
Чудесно. Благодаря.
Наздраве.
Ами...
Бет?
Да. Как го приема?
На мен можеш да кажеш.
Добре.
В началото беше малко...
Враждебна, вероятно. - Не, не е това.
Може би неспокойна.
Покрай бебето е доста уморена.
Не очакваше веднага да заживее с тийнейджър.
Разбирам.
Но, общо взето, върви добре.
Хубаво.
Той не й ли вгорчава живота?
Не. Държи се прилично.
Полага усилия.
Харесва му да живее с малкия си брат.
Супер.
Мисля, че в това отношение нещата вървят.
Кейт, какво става?
Нищо. Съжалявам.
Извинявай, ако... Не исках да те разстройвам.
Знам.
Чувствам се като пълен провал.
Какво говориш? Не си се провалила в нищо.
Съжалявам.
Просто не си представях, че ще напусне дома ни.
Като теб.
И ще заживее с теб. - Аз също не го очаквах.
Но той ме помоли.
Да, но проблемът започна с мен.
Не е вярно. - Да.
Той вече не иска да живее с мен. Не си вдига телефона.
Стига.
Дай му малко време.
Да.
Много съжалявам.
Всичко е наред.
Преди няколко дни
намерих тази негова снимка.
От онова пътуване до Корсика. Помниш ли?
Да.
Когато погледна тази снимка,
ме боли ужасно.
Наехме малка лодка. Помниш ли?
Разбира се.
Това лято го научи да плува.
Лицето му.
Толкова е открито. Като слънчев лъч.
Малкият ми слънчев лъч.
Като се замислиш,
в семейството ни тогава имаше толкова радост.
Не знам какво стана.
Недей.
Толкова го обичах.
Теб също.
Много те обичах, Питър.
Ако знаеше колко те обичам...
Хайде, не се разстройвай.
Ти си чудесна майка.
Не си виновна, че преживява труден период.
Скоро всичко ще се върне постарому.
Наистина, ще видиш. Повярвай ми, Кейт.
Всичко ще бъде наред.
Така ли мислиш?
Да.
Заспа ли? - Да. Най-после.
Не бърза.
Знам. Аз щях да заспя там.
Вземи. - Благодаря. Много мило.
Как мина денят ти?
Добре. Нищо особено.
Ходихме на педиатър.
През останалото време си бяхме у дома.
Ами ти?
Какво?
Защо си толкова...
... самодоволен?
Какво е това?
Твоят начин да се извиниш?
В знак на благодарност.
За какво? - Много добре знаеш.
Красиви са.
Наясно съм... Искам да кажа...
Благодарен съм за начина, по който откликна.
Точно това казах. Извиняваш се.
Исках да кажа, че съм късметлия, че си тук.
Защото ти не си тук. Постоянно си на работа.
Не постоянно.
Татко, може ли да поговорим?
Разбира се.
Преча ли? - Не. Казвай.
Не е спешно. Исках да ми дадеш съвет за нещо.
Може да почака.
Ще дойдеш ли...
... после? - Добре.
Чудесно. Благодаря.
Изглежда по-добре, не мислиш ли?
Каза, че има отличен по математика.
Така ли? - Да. Доволен съм.
Мисля, че си връща увереността.
Каза, че са го поканили на купон.
Много хубаво.
Притеснявам се, че постоянно е сам.
Е, мина добре. - Кое?
Прегледът при педиатъра. - Какво каза?
Същото като теб. "Просто фаза, ще мине."
Скоро ще спи цяла нощ.
Но докато продължава фазата, ще сготвя,
преди да съм заспала на дивана.
Спокойно. Аз ще отида. Аз ще отида.
Здравей, Тио.
Ела тук, ела тук.
Всичко е наред.
Е?
Не знам.
Отива ти. - Да.
Много мило от твоя страна, но... - Какво?
Не знам дали хората на моята възраст носят сака.
Шегуваш ли се? Сега всички ги носят, нали?
Прав е. - Да.
Наистина ли? - Да. Отива ти.
Френско е.
Виж се само. Трябва да го носиш на купона.
Кога е? В събота, нали?
Не знам дали ще отида.
Какво? Трябва да отидеш. Важно е да се събираш с хора.
Не умея да танцувам.
Значи това е проблемът.
Какво?
Прибрахме се.
Бет!
Той заспа. - Извинявай.
Къде бяхте?
Трябва да го научиш да танцува. Тя е най-добрата.
Много смешно. - Какво?
Като знам как танцуваш, как имаш очи да ми се подиграваш?
Не е ли добър танцьор?
Да кажем, че има свой стил.
Уникален стил.
Знаеш ли, че се запознахме на сватба?
Тогава за първи път го видях.
Правеше прочутата чупка в бедрата на дансинга.
Кое?
Не знаеш ли тази чупка?
Не.
Просто го научи. Ще ходи на купон.
Гледай.
Какво правиш?
Стига. - Започваме.
Хайде.
О, не, не.
Хайде.
Дали е добра идея?
Няма ли да ни покажеш?
Ще събудя Тио.
Хайде, татко!
Добре.
Изпросихте си го.
Виж му лицето.
Разбираш ли защо веднага се влюбих?
Нормално е. - Неустоим съм.
Когато започне, всички останали спират да танцуват.
И да не иска, става център на внимание.
Как го правиш?
Нямам представа. Ела, ще ти покажа.
Не, Питър!
Не, Никълъс, недей! - Хайде.
Ето така. Готови?
Господи! Не го прави.
Пръсти, коляно. Пръсти, коляно.
Да! Точно така.
Това ти трябва за партито.
Само не още един!
Станаха двама.
Ще ги разбиеш.
Виж как се движи. Това е синът ми.
Включвам се.
Беше под матрака му.
Съжалявам. Реших да ти кажа.
Мислиш ли, че още...
Не разбирам.
Мислех, че върви добре.
Ходи на училище. Усмихва се. По-добре е.
Да. - Тогава защо го прави?
Най-лесният начин е да питаш него,
не мислиш ли?
Говори с терапевта му.
Добре.
Излизаш ли? - Да. На слънце.
Добре. - Ела тук.
Не се тревожи. Сигурно още е малко уязвим.
Но знае, че си до него. Сигурна съм, че ще се справиш.
Така ли мислиш?
Къде беше?
Защо?
Проблем ли има?
Да.
Защо криеш нож под матрака си?
Какво?
Под матрака ти имаше нож. Знаеше ли?
Какво прави там?
Нищо. - Как така нищо?
Беше там за всеки случай.
Какъв случай? За какво говориш?
Не знам. Може да влезе крадец.
Покажи ми ръката си.
Какво? - Покажи ми ръката си.
Не.
Остави ме на мира!
Никълъс!
Защо го правиш?
Не искам да се нараняваш. Разбра ли?
Не се наранявам.
Погледни белезите. За мен това е нараняване.
Обратното е.
Как така обратното?
Нищо. - Не. Обясни ми.
Обясни ми, Никълъс!
Облекчава ме.
От какво те облекчава?
От какво те облекчава, Никълъс?
Когато ме боли,
това е начин
да канализирам болката.
Каква болка?
Каква болка, Никълъс?
Не искам да го правиш повече. Забранявам ти.
Ясно ли е?
- Да.
Има неща, които просто не бива да правим.
Бет ли го намери? - Няма значение.
Защо ми рови в нещата?
Не ти рови в нещата.
Беше така добра да ти оправи леглото. Ти не го оправяш.
Взел си нож от кухнята...
Не. В началото исках да имам нещо, с което да се защитя.
От какво да се защитиш? За какво говориш?
Осъзнаваш ли, че в това няма никакъв смисъл?
Ти имаш пушка.
Какво?
В мокрото помещение, зад пералнята, има пушка.
Различно е. Беше подарък.
Кой ти подари пушка?
Баща ми. Много отдавна.
Той е ловец, това е ловна пушка. Не е там за самозащита.
Защо ти е дал ловна пушка?
Не знам. Решил е, че ще ми хареса.
Или че можем да ловуваме заедно.
Не съм я използвал.
Мразя лова и всичко, свързано с него.
Защо я държиш?
Не говорим за това.
Не разбирам защо правиш нещо такова.
Знам.
Какво стана в старото ти училище?
Време е да ми кажеш, не мислиш ли?
Нещо трябва да е станало, иначе...
Никълъс...
Ако не искаш да говориш с мен, дано да говориш с терапевта.
Моля те, важно е.
Всичко е наред.
Ще донеса дезинфектант. - Не, това са драскотини.
Знаеш ли?
Когато нараняваш себе си,
все едно нараняваш мен.
Когато нарани мама, нарани и мен.
Здравейте.
Седнете.
Благодаря, че дойдохте.
Събрали сме най-добрите днес.
Стивън, ще ми донесеш ли кафе? - Да.
Добре. Чака ни много работа.
Да прегледаме точките, за които стана дума досега.
Първа точка в плана е здравеопазването.
Както знаете,
тази тема е близка до сърцето ми.
По време на кампанията ще се спираме често на нея.
Татко, тук има ли китове?
Китове? - Да.
Не ми се вярва. - Ами делфини?
Има, виждат се понякога.
Понякога точно до лодката.
Ти виждал ли си? - Да.
Питър! - Татко!
Бързо! В морето е! - Какво?
Шапката ми!
Благодаря. Приятен ден.
Подрани.
Здравей, татко. - Здравей. Влез.
Добре.
Искаш ли питие?
Да. Защо не?
Добре.
Лед? - Не.
Не. Добре.
Без лед.
Е?
На какво дължа това...
... спонтанно посещение?
Няма конкретна причина. Минавах през Вашингтон
и реших да видя как си.
Не слушай слуховете за здравето ми.
Нищо ми няма. Незначителен епизод.
Не съм бил в по-добра форма.
Добре.
Мария е приготвила малък обяд за нас.
Патица. Как ти звучи?
Отлично. - Наздраве.
Наздраве.
Добре дошъл.
Проблемът в днешно време е, че хората се страхуват от всичко.
Огледай се.
Всички са страхливци.
Вече никой не иска да поеме никакъв риск.
Затова Западът няма да оцелее дълго.
Повтарям го от години
и фактите започват да подкрепят твърденията ми.
Ако търсиш енергия, смелост и предприемчивост...
Не ми е приятно да го кажа, но трябва да отидеш в Азия.
Светът няма да се управлява от Вашингтон,
а от Пекин, Китай.
Не, благодаря. Беше много вкусно.
За мен е удоволствие. - Благодаря.
Не, благодаря.
Е...
Ами ти? Мислех, че мразиш този град.
Какво търсиш по тези места?
Срещнах се с Брайън Хамър. Ще участва в предварителните избори.
Да, знам.
Иска да помагам с кампанията.
Предложи да те вземе в екипа си? - Да.
Хубаво.
Не съм решил дали ще приема.
Защо?
Проблемът е, че ще поглъща твърде много време.
Е, и?
Сложно е.
Какво му е сложното? - Моментът не е подходящ.
Никълъс преживява труден етап.
На 17 години е.
Дойде да живее с мен и се подобрява,
но още е уязвим.
Не искам да съм далеч, когато...
Какво?
Затова ли дойде? Да ми покажеш колко добър баща си?
Не. - Очевидно е.
Дойде да представиш доказателства за моралното си превъзходство.
Така ли?
Да демонстрираш как ще се откажеш от амбициите си заради сина си.
За разлика от мен, нали?
Съвсем не.
Още ли го правиш?
Още ли ме обвиняваш за събития отпреди 40 години?
Да.
Още ли се опитваш да ми покажеш колко добър баща си?
Леле!
Какво искаш? Аплодисменти?
Браво.
Странно е, че го казваш, защото...
Онзи ден се замислих какъв бях на възрастта на Никълъс.
Ето на. - Мама беше болна.
Ходех в болницата всеки ден след училище
и седях до нея, а ти никога не дойде.
Все пътуваше.
Работех.
Седмица преди да умре, срещнах Том.
Каза ми, че сте вечеряли заедно предишната вечер.
Не знаех, че си в града.
Не мислеше ли, че трябва да ни кажеш или да отидеш да я видиш?
Щом те устройва, ще приема ролята на чудовището
и ще се преклоня пред съвършенството ти.
Да, ти страда много.
Баща ти не беше мил с теб и с майка ти.
Е, и?
Не е ли време да пораснеш?
Повярвай ми, жалко е
да гледам как 50-годишен мъж още се изживява като тийнейджър.
Ако искаш съвета ми, Питър,
просто го преодолей, за бога.
Преглътни го.
Моля те.
Извини ме.
Здравей, Хари.
Срещата е в четири.
Да, не в четири и половина.
Добре ли си?
Да.
Не искаш ли да излизаме?
Напротив.
Мюсли ли ядеш? - Да.
Не искаш ли да правиш нещо по-вълнуващо?
Събота вечер е. - Е, и?
Не искаш ли да отидеш на кино, да излезеш с приятели?
Нямам приятели.
Защо говориш така?
Защото е вярно.
Преди имаше Майкъл. Често бяхте заедно.
Ами купона, за който ми каза?
Стига. - Какво?
Ще престанеш ли?
Добре.
Може ли? - Да.
Не съм ги ял от години.
Готов ли си?
Добре.
Не съм готов! - Готови?
Това е ужасно. Лепнат. Готов ли си?
Успя ли? - Не.
Да сте ми виждали обеците?
Бяха ми в ръцете преди малко.
Погледна ли в банята?
Да. Търсих навсякъде.
Не разбирам. Сигурно откачам.
Да. Ало?
Да.
Здравей, хлапе.
Ти виждал ли си ги? - Кое?
Червените ми обеци. Онези, които баща ти ми подари.
Бяха в ръката ми преди секунда.
Не.
Постоянно губя нещо.
Преоблякла си се?
Тази рокля ти стои добре.
Благодаря. Много мило.
Вярно е. Красива си.
Къде ще ходите?
Нищо специално. Вечеря с приятели. Познаваш ли Франк?
Не.
Казах "нищо специално", но е доста специално.
Не съм излизала, откакто Тио се роди.
Един съвет.
Ако искаш да имаш личен живот, не ти трябват деца.
Шегувам се.
Лоши новини. Сара ни върза.
Какво? - Току-що се обади.
В последния момент? - Да. Има температура.
Коя е Сара? - Бавачката.
Да се обадя ли на Джени? - Обадих се, ангажирана е.
Страхотно. Веднъж ще реша да изляза.
Какво да правя? Да се обадя ли на Франк?
Искате ли аз да го гледам?
Ти ли?
Ще се справиш ли? - Ако ще помогне.
Много мило от твоя страна. - Защо не?
Наистина е мило, но... - Сигурна ли си?
Обади се на Франк и кажи, че няма да ходим.
Добре. Все тая.
Какво?
Защо ме гледаш така? - Ти как мислиш?
Беше мило да предложи. Не знам защо отказа.
Не знаеш ли? - Не.
Той му е брат. Може да се грижи за него.
Не съм сигурна.
Той е бебе и... - И какво?
Винаги си била черногледа.
По-добре да съм черногледа, отколкото да си затварям очите.
Какво искаш да кажеш? - Нищо.
Кажи ми. Какво не виждам? - Нищо. Престани.
Мислиш ли, че Никълъс не е способен
да гледа брат си, докато спи?
Много добре знаеш, че е потиснат.
Нестабилен е. Дори...
Съжалявам, ако си шокиран, но няма да оставя сина си с...
С какво?
Кажи го. С какво няма да оставиш сина си?
Той е странен. Не отричай. Ужасно странен е.
Погледът му е смущаващ.
Кога ще признаеш, че не е наред с главата?
Никълъс...
Какво...
Извинявай, ние...
Разочаровани сме, че не успяхме да излезем.
Няма нищо общо с теб.
Никълъс...
Бяха в коридора.
Не, Никълъс, моля те...
Никълъс. Какво...
Добре ли си?
Баща ти каза, че си щастлив в новото училище.
Не си ли?
Каза, че у тях всичко върви добре.
Надявах се.
Но нямаше място за мен.
Мисля, че ги смущавам.
Той ме притиска.
Баща ти?
Не го осъзнава, но...
Не спира да говори за училище.
Сякаш това е целият живот.
Нормално е. Тревожи се за теб.
Пет пари не дава за мен.
За истинското ми "аз". Просто иска да успея като него.
Както той е преуспял.
Не искам да следвам право и да ставам юрист.
Изобщо нямам интерес.
Мечтаеше да станеш писател.
Още ли пишеш?
Никога нищо няма да постигна.
Какво говориш?
Баща ти иска най-доброто за теб.
Обича те. Вярва в теб.
Двамата просто сте различни.
И той е под огромно напрежение сега.
Заради предварителните избори. Не мислиш ли?
За него е важно.
От години мечтае за това.
Но...
Не е само това.
Аз...
Не съм добре, мамо.
Баща ти каза, че си скъсал с момиче.
Да, така му казах.
Не разбираше какво не е наред, имаше нужда от рационално обяснение.
Знаеш какъв е.
Казах му това, което искаше да чуе.
Но...
Никога не съм излизал с това момиче.
Просто не съм устроен като другите.
Понякога си мисля, че не съм създаден за този живот.
Не мога да се справя с него.
Старая се с всички сили всеки ден.
Но не мога да се преборя, защото...
Защото ме боли.
Постоянно.
Уморен съм.
Уморих се от тази болка.
Никълъс, ела тук.
Аз съм тук.
Тук съм. Никъде няма да ходя.
Ще ти помогна да го преодолееш.
Обещавам.
Не плачи, мой слънчев лъч.
Всичко е наред.
Какво?
Днес? Сигурна ли си, че беше той?
Никълъс. - Да?
Ще дойдеш ли за две минути? Искам да говоря с теб.
Какво има? - Седни.
Трябва да поговорим. - За какво?
За училището.
Какво става?
Нищо особено. Защо? - Нищо особено?
Не.
Днес имаше тест, нали?
Как мина? - Мисля, че добре.
Добре.
Само че този следобед Бет е била в парка и те е видяла.
Не знам къде си бил, но не си ходил на училище.
Ще те попитам за последен път.
Този път искам отговор. Какво става?
Пак ли бягаш от часове?
Така ли е? - Не.
Тогава защо не си ходил на училище?
Тя защо ти каза? - Не е там работата.
Да, там е.
Настройва ни един срещу друг.
Проблемът е, че ме лъжеш.
Защо не отиде на училище?
Слушам те.
Не се чувствах добре.
Не можах да се насиля да отида.
Под голямо напрежение съм заради теста.
Съжалявам.
Съжаляваш?
Обадих се в училището.
Знаеш ли какво ми казаха?
Изобщо не си стъпвал там.
Отишъл си на първия ден преди месец и не си се върнал.
Нито веднъж.
Получили са имейл от мен,
в който обяснявам, че те връщаме в старото училище.
Нямаш ли какво да кажеш?
Станал си хакер, така ли?
Имаше наглостта да ми кажеш, че получаваш отлични оценки
и те канят на купони, а през цялото време си ме лъгал.
Какво прави толкова дни? Разхожда се?
Само това?
Дадохме ти шанс да се възстановиш и да наваксаш, и какво правиш?
Абсолютно същото нещо.
Лъжеш всички!
Обясни ми.
Какво става?
Дрогираш ли се?
Тогава ми обясни!
Не знам какво друго да направя.
Казвам ти, просто не знам.
Опитах се да те изслушвам, да бъда до теб,
да ти вдъхна сила и самочувствие,
но очевидно няма смисъл.
Мислиш ли, че ще можеш да живееш така?
Да правиш каквото ти хрумне?
Да не учиш, да не поемаш отговорност, да отказваш да пораснеш.
Какво правиш с живота си?
Ако не правиш нищо, какво ще излезе от теб?
Естествено, нямаш отговор.
Престани да ме гледаш така.
Каква е целта? Да ме стреснеш?
Номерът няма да мине, веднага ти го казвам.
Не и при мен.
Добре.
Ще ти обясня какво ще стане.
От утре,
независимо дали ти харесва, се връщаш в училище.
Ясно ли е? - Не.
Моля?
Казах "не", няма да се върна на училище.
Какво правиш, Никълъс? Какво искаш?
На твоята възраст имах болна майка, баща ми не се мяркаше,
нямахме пари, но се преборих. Не се отказах!
Повярвай ми, не беше лесно. На теб какво ти се е случило?
Какво толкова драматично е станало,
че не можеш да ходиш на училище като другите?
Отговори ми! - Не мога да се справя.
Не разбирам. С какво не можеш да се справиш?
С живота. Не мога да се справя с живота и вината е твоя.
Какво?
Ти си виновен, че съм такъв. - Какво съм направил?
Отвращаваш ме. - Какво каза?
Всичките ти речи за живота и работата,
а после ни заряза, сякаш сме боклуци.
Какво?
Мислиш, че винаги постъпваш правилно.
Всъщност си гадняр от самото начало.
Вземи си думите обратно.
Чуваш ли? Вземи си думите обратно!
Задник!
Аз ли съм задник? Аз ли?
Не правя ли винаги всичко за теб?
Останах с майка ти години наред заради теб.
Защо казваш това?
Защо? Кажи ми защо.
Защото се влюбих в друга жена?
Това ли е престъплението ми? Какво те засяга това?
Имам право да започна живота си начисто!
Животът си е мой! Чуваш ли?
Съжалявам, Никълъс. Не знам какво ме прихвана.
Здравейте. Психиатричното отделение?
Вляво. - Добре.
Откога си тук?
Около половин час.
Казаха, че скоро ще дойдат да говорят с нас.
Какво е станало?
Не бях там. Бях на работа.
Беше...
Бет го намерила в банята.
Той просто...
Имахме късмет, че линейката пристигна бързо.
Съжалявам.
Много съжалявам.
Толкова исках да му помогна.
А в крайна сметка...
Докторе.
Добър ден, аз съм доктор Лийнър.
Аз се грижа за сина ви.
Къде е Никълъс? - Не се тревожете.
Почива си, извън опасност е, уверявам ви.
Моля.
Благодаря.
Погрижили са се бързо за сина ви и разрезът не е дълбок.
Ще зарасне.
Сигурна ли сте?
Да. Повярвайте ми.
Но трябва да вземем някои решения.
Току-що говорих с него.
Какво каза?
Огорчен е, че се събуди тук, което се случва често в тези ситуации.
Каза ли какво го е накарало да...
Свикнали сме с такива случаи.
Мисля, че за Никълъс ще бъде добре
да прекара известно време под наблюдение.
Искате да кажете...
Проверих. Има свободно място в нашето отделение.
Казахте, че е извън опасност.
Сега искаме да осъзнае какво е направил.
Той се опитва да го омаловажи,
което е опасно.
Не искаме да опита отново.
Колко време трябва да остане?
За нас е важно да го наблюдаваме и лекуваме.
Ще има редовни сеанси
с болничния психиатър,
за да оценим напредъка му.
Искам да видя сина си.
Само секунда, моля.
Извинете ме, викат ме горе.
Социален работник ще ви помогне с документацията
за приема на Никълъс.
Тя ще отговори на останалите ви въпроси.
Нали?
Не се тревожете. Той е в много добри ръце.
Ами този?
Това е съзвездие. Виждаш ли?
Това са малките звезди. - Рядко ли е?
Много рядко. - Ами този?
Това е Сатурн.
Има пръстени.
Питър!
Мама става нетърпелива.
Ще се връщаме ли? - Чакай, татко.
Скъса се. - Какво ще правим?
Ще трябва да плуваме.
Не мога. На шест години и половина съм.
Точно навреме да се научиш.
Ще се справиш.
Хайде.
Аз ще бъда с теб.
Хей.
Хайде, скаридке.
Хайде.
Какво реши?
Да преместя ли срещата за понеделник?
Зависи кога очакваш да тръгнеш за Вашингтон.
В понеделник? Не мога. Трябва да...
Трябва да остана в Ню Йорк.
Значи да отменя срещата?
Да.
Благодаря.
Здравей.
Здравей. Аз съм. Може ли да поговорим?
Да. Наред ли е всичко?
Да. Току-що ми се обади доктор Харис.
Исках да го обсъдим.
Проблем ли има?
Той смята, че ще е по-добре да не виждаме Никълъс
няколко дни.
Какво?
Знам.
Изглежда Никълъс трудно приема лечението.
Водят дълги разговори,
опитват се да...
... разберат защо...
Изглежда той говори често за развода,
за твоя нов живот и за напрежението между нас.
Доктор Харис смята, че ще е по-добре да ги оставим
за няколко дни.
За да погледнем на нещата в перспектива.
Да свалим напрежението.
Не може да ни забрани да виждаме Никълъс.
Той ни моли, не настоява.
И срещата в понеделник остава.
Ще отидем да видим какво е положението.
И...
Не знам, междувременно...
Знам, че е трудно.
И за мен е трудно.
Но може би трябва да им се доверим.
Как мислиш?
Питър?
Готова ли си? - Да.
В колко часа е полетът?
Извиках такси. На пет минути е.
Ще ти помогна с багажа.
Не се тревожи.
Слушай...
Съжалявам за снощи.
Бях изпил твърде много. - Престани.
Не разбирам защо трябва да се караме така.
Знам.
Вината е моя. Съжалявам.
И...
Не можеш да дойдеш с нас?
Съжалявам, Бет, не мога.
Не ми се ходи в Кейп, докато той е там.
Само за два дни.
Изглеждаш ужасно. И нищо не можеш да направиш за него.
Не мога.
Добре.
Кога излиза?
Не знам. Ще знаем повече в понеделник.
И после?
Дано да бъда по-добър баща за Тио.
Престани. Ти си много добър баща.
Натъжавам се, че трябва да играя роля, която ненавиждам
с цялото си същество.
През последните седмици
се улавям, че казвам разни неща.
Същите неща, които говореше баща ми, когато бях на тази възраст.
Неща, които ме караха да го мразя.
Сега е мой ред. И просто...
Започвам да мисля, че съм станал точно като него.
Какви неща?
"Какво ще правиш с живота си?"
"На твоята възраст правех това и това."
"Какво да те правим?"
Само да знаеш колко ме е срам.
Съжалявам.
Трябва да вървим.
Преди да тръгнете, кажи ми, че ми прощаваш за вчера.
Много бих искала да престанем да се караме така.
Аз също.
Последните седмици бяха...
Знам. - Не знаеш.
Не си тук. Ти винаги си на работа.
Аз съм тук сама.
Не си сама. - Да, сама съм.
Уморена съм. И...
Тио е другият ти син. Той също има нужда от теб.
Бет, моля те.
Да не започваме отново.
Добре.
Добре. Добре.
Ще ти звънна, когато пристигнем.
Ела тук, момченце. Ела.
Дай прегръдка.
Няма да те видя цяла седмица. Ще ми липсваш.
Ще откриеш морето.
Ще видиш колко е голямо и красиво.
Предай поздрави на баба, чу ли?
Съжалявам, че не мога да дойда.
Наистина трябва да остана тук. Разбираш ли?
Ти ще ми разкажеш, нали?
Ще ми разкажеш.
Мамо!
Толкова ми липсваше.
Сякаш не съм ви виждал с месеци.
Сега сме тук. Тук сме.
Никълъс?
Ще те оставя за пет минути с родителите ти,
както ме помоли.
Междувременно ще потърся лекаря. Става ли?
Да.
Как си?
Скъпи.
Ужасно е. Измъкнете ме оттук.
Не се тревожи.
Трябва да ме измъкнете. Обещайте ми.
Какво има?
Ужасно е, мамо. Беше най-гадната седмица в живота ми.
Тук е ад. Не ме оставяйте в ада.
Затова сме тук. Трябва да го обсъдим с лекаря.
Той е задник. Нищо не разбира.
Тъпче ме с лекарства. Мисли, че съм болен.
Каза, че ще остана седмици.
Но аз ви казвам, че не мога.
Няма да издържа. Тук се чувствам по-зле, отколкото вкъщи.
Нуждая се от вас.
Трябва да ме вземете у дома. Моля те, татко, мамо. Умолявам ви.
Успокой се. Никълъс, ще говорим с лекаря.
Тук сме. С теб сме.
Толкова се радвам да ви видя.
Здравейте.
Добър ден. - Докторе.
Защо не седнем?
Всичко е наред.
Седни до мен, Никълъс.
Ще помоля Майкъл,
който се грижи за Никълъс, да седне при нас.
Ако не възразявате. - Добре.
Чудесно.
Сега...
Никълъс сигурно ви е казал, че иска да напусне болницата.
Да.
И на мен го каза.
Разбирам, че последните дни бяха трудни за него.
Явно е така. Защо?
Това е обичайна реакция през първата седмица.
Не искам да стоя тук.
Разбирам, че искаш да се прибереш у дома, но...
... не мога да препоръчам това.
Видяхте ли?
Защо?
Никълъс страда от остра депресия.
За него ще бъде по-безопасно в болницата.
По-добре съм.
Искам да се прибера у дома. Няма да има проблеми.
Знам, че го вярваш, но от опит ти казвам...
Той знае по-добре от мен как се чувствам!
Успокой се.
Спокоен съм! Този идиот нищо не разбира!
Никълъс, моля те.
Никълъс...
Моля те, седни.
Добре.
Какво предлагате?
Нуждаем се от още време.
Самоубийствените импулси
се разпознават трудно дори от пациента.
Но не можем да се правим, че не съществуват.
Често следва втори опит.
Мисля, че Никълъс още страда от известно...
... откъсване от реалността,
а то води до такова състояние на тревожност,
което ние можем да лекуваме.
Първо трябва да го стабилизираме.
После ще мислим за изписване.
Кога ще стане? - Мамо!
Просто питам.
Никълъс, сега имаш нужда от грижи.
Нуждаеш се от цял екип.
Лекари, психолози, ръководители на проекти.
Мислите, че ще ме излекувате с грънчарство?
Допринася за процеса.
Пълни глупости!
Може да е за твое добро. - За мое добро?
Как ще се оправя, ако съм сред хора, които са по-зле от мен?
Много мислих за това.
За живота си. За часовете, в които не правех нищо.
Разбирам някои неща. Няма да ги правя повече.
Това място ми подейства като електрошок.
Готов съм да се върна към нормалния живот.
Мога да се върна на училище. Усещам го.
Но трябва да ми се доверите.
Трябва да ме измъкнете оттук. Иначе...
... ще затъна.
Няма да издържа.
Татко.
Познаваш ме. Знам го.
Винаги си ме познавал.
Тук не ме познават.
Умолявам те, татко. Не ме изоставяй.
О, скъпи.
Може ли? - Да.
Каква е процедурата по изписването?
Докато е непълнолетен, той е ваша отговорност.
Решението е ваше.
Но чуйте внимателно какво ви казвам.
Синът ви не е готов да си тръгне.
Ще го пуснем срещу един подпис.
Но професионалното ми мнение е, че поемате огромен риск.
Какъв риск?
Риск, който не бих поел със своя син.
Не можете да ме принудите да остана.
Всъщност мога.
Но ще ми трябва съдебна заповед, а не искам да стигам дотам.
Предпочитам родителите ти да вземат правилното решение.
Мамо, татко...
Повярвайте ми, знам, че не е лесно, особено тук и сега,
пред сина ви, но...
Никълъс се нуждае от лечение.
Това не е част от вашата роля като родители.
Това е работа за психиатър.
Не съм болен, татко.
Ако вземем правилното решение заедно,
Никълъс ще се върне при вас по-скоро
и в по-добро здраве.
Ще води нормален живот.
Мамо, искам да се прибера у дома.
Знам, скъпи.
Не ме оставяйте тук. Моля ви. - Питър, кажи нещо.
Трябва да ми дадете втори шанс.
Беше зов за помощ и се разкайвам от дъното на душата си.
Просто искам да разберете болката ми.
Няма да се повтори. Кълна се.
Родителите ти чуха аргументите ти, Никълъс.
Моля ви.
Сега трябва да вземете решение.
Сега ли?
Да, Никълъс трябва да разбере, че подкрепяте медицинския екип.
Не се чувствайте виновни.
Тук не става въпрос за любовта ви към сина ви.
Става въпрос за защитата му.
При тези обстоятелства любовта не е достатъчна.
Любовта не стига.
Татко.
Мамо.
Никълъс, време е за обяд.
Майкъл ще те заведе в столовата, но първо...
... е важно родителите ти да вземат решение пред теб.
Така ще приемеш лечението.
Мамо, искам у дома.
Татко, върни ме у дома. Умолявам те, татко.
Татко, заведи ме у дома.
Татко.
Съжалявам, Никълъс.
Не.
Не можеш да ми го причиниш! Не и ти!
Никълъс, успокой се.
Какво съм ти направил? Татко!
Не ме докосвай! Татко!
Мамо! Мамо! Татко!
ДОБРЕ ДОШЛИ В БОЛНИЦА "СВЕТА БЪРТА" ПСИХИАТРИЧНО ОТДЕЛЕНИЕ
Добре ли си?
Надявам се, че взехме правилното решение.
Каза, че е зов за помощ. Трябва да му вярваме.
Ако не се подобри до няколко дни,
ще го върнем. - Да.
Знам, че с нас ще му е по-добре.
Добре. - Ще съм готов след минута.
Добре.
Как го виждаш? Искам да кажа...
Какво следва?
Оптимистично е да се надяваме, че ще се върне в училище.
Вече е май. - Да.
Може би има нужда
да укрепне малко, нали?
Ще започне учебната година начисто.
Да.
Какво ще прави през деня?
Не бива да го оставяме сам.
Може да се върне да живее при теб?
Стига да иска.
През деня може да го вземам със себе си на работа.
Като стажант.
Дали ще му е интересно?
Не знам.
Поне ще научи някои нови неща. И аз ще бъда там.
Не си ли твърде зает?
Ще откажа на Брайън.
Сериозно?
Да.
Пет пари не давам за политиката.
Ще се съсредоточа върху важните неща.
За мен най-важно сега е да съм до Никълъс.
Заповядайте.
Благодаря.
Много мило.
Къде е твоята чаша?
Аз пих кафе. Трябваше да се събудя.
Захар?
Не, благодаря.
Татко? - Не.
Благодаря.
Благодаря, скъпи.
Как се чувстваш?
Радвам се, че съм с вас.
Ние също.
Най-добре ми дай рецептата.
Да.
Мислех си...
Искаш ли да гледаме филм?
Защо не? - Да?
Да. Но първо ще си взема душ.
Баните там са мръсни.
Цяла седмица мечтаех да си взема душ.
Давай.
Какво? - Нищо.
Защо се смееш? - За нищо.
Мириша, нали? - Не.
Приятно е да ви виждам заедно.
Мина много време.
Отдавна не сме били тримата заедно.
Вярно е.
Като в доброто старо време.
Отивам да си взема душ.
Ще те чакам.
Исках само да кажа...
Много съжалявам за всичко.
Знам, че не го заслужавате.
Искам да ви помоля за прошка.
И исках да ви кажа,
че ви обичам.
И ние те обичаме. - Да.
Хайде, върви. Чакаме те.
Какво ще кажеш? - Знам.
Това е...
Защо не дойдеш на кино с нас?
Сигурна съм, че Никълъс много ще се зарадва.
Не знам.
Какво ще гледате?
Помниш ли,
че ходехме на кино по средата на следобеда?
Казвахме, че имаме важни срещи.
После се измъквахме и отивахме в "Анджелика".
О, да.
Обичах да го правя. Като да бягаш от часовете.
Беше много отдавна, нали?
Хайде.
Ела с нас.
Ела с нас днес.
Не искаш ли?
Божичко! - Господи!
Какво стана?
Какво?
Господи, Никълъс! Никълъс!
Отвори очи! Питър! Извикай помощ!
Моля те, Никълъс! Погледни мама. Погледни мама.
Дръж си очите отворени. Моля те, дръж си очите отворени.
Точно така. Вярвай в себе си.
Дишай. Като жаба.
Ела към мен. Ела към мен.
Няма да те пусна.
Ще се справиш. Ела към мен. Точно така.
Продължавай.
Продължавай. Точно така.
Тате, аз плувам. - Да, плуваш.
Плувам, татко.
Да! Плуваш.
Най-после. - Ти успя.
Плувам. - Добро момче.
Много се гордея с теб. Ти плуваш.
Хубаво е, нали?
Искаш ли още?
Хайде. Да плуваме до лодката. Давай.
Добре. Точно така. Можеш ли да плуваш дотам?
Чакай, татко. Не мога.
Добре ли си?
Да.
Ще изкъпя Тио.
Искаш ли да го направя аз? - Не.
Радваш ли се, че ще идват? - Много. А ти?
Виж какво намерих.
Отдавна не си ги носила.
Знам.
Ще се видим след малко. Останалото оставям на теб.
Добре.
Тио?
Време е за баня.
Мамо. - Готов ли си?
Здравей. Вече си тук?
Съжалявам, че подраних. - Влез. Сам ли си?
Тя пътува насам. Трябваше да се види с майка си.
Няма проблем.
Влез.
Как си? Добре изглеждаш. - Много добре. А ти?
Добре. Тази сутрин ли се прибра?
Да. От месеци не съм стъпвал в Ню Йорк.
Започна да ми липсва. - Как е в Торонто?
Супер. Обичам града.
Искаш ли нещо за пиене?
Не. Ще чакам другите. - Добре. Сядай.
Реших да се нанеса при Лина.
Мама каза ли ти? - Наистина?
На практика прекарваме всяка вечер
у тях или у нас, така че...
Честито. Това е добра новина.
Да. Нямам търпение да ви запозная.
И аз нямам търпение.
След всичко, което ми разказа за нея.
Ще видиш. Невероятна е.
Луд съм по нея.
Това е хубаво.
Как е Тио? Тук ли е?
Да. Къпе се.
Взехме му подарък.
Но Лина искаше да му го даде. - Много хубаво.
Имам нещо и за теб.
За мен?
По-скоро е нещо, за което исках да ти разкажа.
Да можеше да си видиш лицето.
Не се тревожи, няма да ставам баща.
Не ми е хрумвало.
Не, това е нещо...
Нещо за мен,
което исках да кажа първо на теб.
Казвай.
Ами...
Освен колежа, имам още една голяма любов.
Писането.
Напоследък имам време,
особено откакто живея в Торонто.
Там сякаш всичко ми е по-лесно.
Накратко...
Ето го.
Какво е това?
Първият ми роман.
"СМЪРТТА МОЖЕ ДА ПОЧАКА" ОТ НИКЪЛЪС МИЛЪР
Ти ли го написа?
Не казах на никого от суеверие.
Но сега вече е отпечатан.
Исках да го дам първо на теб.
"Смъртта може да почака."
Фантастично.
Кога излиза? - След два месеца.
Ако го отвориш, ще видиш, че е посветен на теб.
НА БАЩА МИ. ЗА ВСИЧКО, КОЕТО НАПРАВИ ЗА МЕН.
Е...
Разказва за неща, които вече знаеш.
За трудните години за теб и мама.
Но поне краят е щастлив.
И...
Исках да го дам първо на теб, защото...
... ако не беше ти, нямаше да...
Много се гордея с теб.
Голямото ми момче.
Много се гордея с теб.
Първо го прочети. Може да не ти хареса.
Познавам те.
Знам, че ще бъде прекрасен.
И наистина...
... искам да ти кажа, че се гордея с теб.
Нали няма да се разплачеш? - Не. Извинявай.
Надявам се да пожъне успех.
Разбира се, че ще пожъне.
Може ли да прегърна Тио? Много ми липсваше.
Разбира се.
Ще се радва да те види.
Все за големия си брат говори.
Питър?
Какво правиш?
Какво има?
За Никълъс ли мислеше?
Трябваше да му обръщам повече внимание.
Направи всичко възможно по онова време.
Мислех си...
Той беше...
Беше толкова талантлив.
Толкова интелигентен.
И чувствителен.
И...
Можеше да направи толкова прекрасни неща.
И аз трябваше...
Наистина можех да...
Вината е моя.
Не. Направи всичко възможно. - Моя е.
Не. Хайде.
Ела тук.
Успокой се.
Знам, че ти е трудно, но животът продължава.
Разбираш ли?
Имаш Тио. Имаш и мен.
Нуждаем се от теб.
Не.
Дори да е трудно, дори да боли, животът продължава.
Не продължава. Не може да продължи.
Напротив. Продължава.
Успокой се. Успокой се.
Помисли за малкото си момченце. Помисли за Тио.
Скоро ще стане на четири години.
Мисли за него и всичко ще бъде наред.
НА ГЕЙБРИЪЛ
Синът
ПРЕЖИВЯВАМЕ БЕЗПРЕЦЕДЕНТНА КРИЗА НА ПСИХИЧНОТО ЗДРАВЕ.
САМОУБИЙСТВАТА И САМОНАРАНЯВАНИЯТА, ОСОБЕНО СРЕД МЛАДИТЕ,
ЗАЧЕСТЯВАТ С ТРЕВОЖНИ ТЕМПОВЕ.
АКО ВАШ БЛИЗЪК ОБМИСЛЯ САМОУБИЙСТВО, ГОВОРЕТЕ С НЕГО, ИЗСЛУШАЙТЕ ГО.
НЕ ЗАБРАВЯЙТЕ, ЧЕ НЕ СТЕ САМИ И СЕ ПРЕДЛАГА ПОМОЩ.
ПОТЪРСЕТЕ ПОМОЩ В НАД 130 СТРАНИ НА FINDAHELPLINE.COM.
САМОУБИЙСТВОТО МОЖЕ ДА СЕ ПРЕДОТВРАТИ, АКО ЗНАЕМ КОЙ Е ЗАСТРАШЕН
И МУ ПРЕДЛОЖИМ ПОДКРЕПА, ЛЮБОВ И НАДЕЖДА.
Превод на субтитрите: Антония Халачева