Es ar savu draugu Artūru Kornblūmu sēdēju restorānā.
Tā bija kafejnīca Horn & Hardart.
Ienāca šī skaistā meitene, un es pagriezos pret Artūru un teicu,
"Artūr, redzi to meiteni? Es viņu apprecēšu."
Un pēc divām nedēļām mēs apprecējāmies.
Ir pagājuši vairāk nekā 50 gadi,
un mēs joprojām esam precējušies.
ČIKĀGAS UNIVERSITĀTE, 1977. GADS
- Es tevi mīlu. - Es tevi mīlu.
Sveika, Sallija.
Sallija, tas ir Harijs Bērns. Harij, tā ir Sallija Olbraita.
Priecājos iepazīties.
- Gribi braukt sākumā? - Nē, tu jau esi pie stūres. Sāc tu.
Bagāžnieks ir vaļā.
- Piezvani man. - Es tev piezvanīšu, tiklīdz būšu galā.
Piezvani man pa ceļam.
Tad es piezvanīšu ātrāk.
- Es tevi mīlu. - Es tevi mīlu.
Piedodiet.
- Man jau tevis pietrūkst. - Man tevis pietrūkst.
Man jau tevis pietrūkst.
- Atā . - Atā .
Es visu esmu izdomājusi. Ceļš ir 18 stundas,
tas ir sešas maiņas pa 3 stundām,
vai arī varam dalīt pa kilometriem.
Tur augšā ir karte,
kurā es esmu iezīmējusi vietas, kur mēs varētu mainīties.
Vīnogas?
Nē. Man nepatīk ēst starp maltītēm.
Es atvēršu logu.
Pastāsti man savu dzīves stāstu.
Manu dzīves stāstu?
Mums jāaizpilda 18 stundas līdz Ņujorkai.
Mans dzīves stāsts beigsies, pirms mēs būsim izbraukuši no Čikāgas.
Ar mani vēl nekas nav noticis. Tāpēc es dodos uz Ņujorku.
- Tātad ar tevi kaut kas notiks? - Jā.
Kas, piemēram?
Piemēram, es iestāšos žurnālistos, lai kļūtu par reportieri.
Lai tu varētu rakstīt par to, kas notiek ar citiem cilvēkiem.
- Tas ir šaurs skatījums. - Iedomājies, ja ar tevi nekas nenotiek!
Iedomājies, ja tu tur nodzīvo visu dzīvi, un nekas nenotiek!
Tu nekad nevienu nesatiec, nekad ne par ko nekļūsti
un nomirsti kā viens no tiem ņujorkiešiem,
ko neviens nepamana divas nedēļas, līdz kāpņu telpā sāk smirdēt.
- Amanda teica, ka tev esot sliktas īpašības. - Tās viņai manī patīk.
- Tavas sliktās īpašības? - Protams. Vai tad tev nav sliktu īpašību?
Nē, tu droši vien esi viens no tiem jautrajiem cilvēkiem,
kas uz sava vārda "I" burtiem zīmē sirsniņas.
Man ir tikpat daudz slikto īpašību kā manam blakussēdētājam.
Tiešām? Kad es nopērku jaunu grāmatu, es vienmēr vispirms izlasu pēdējo lappusi.
Lai zinātu, kā tā beidzas, ja es nomirstu pirms grāmatas beigām.
Tā, mans draugs, ir slikta īpašība.
Tas nenozīmē, ka tu esi pagrimis vai tamlīdzīgi. Tas ir...
- Jā, es faktiski esmu laimīgs cilvēks. - Es arī.
Un es nedomāju, ka tas ir slikti.
Protams, ka nē. Tu esi pārāk aizņemta ar savu laimi.
Vai tu kādreiz domā par nāvi?
- Jā. - Protams.
Garāmejoša doma, kas ienāk un iziet no prāta.
Es pavadu stundas, es pavadu dienas.
Un tu domā, ka tas tevi padara labāku?
Kad sāksies sūdi, es būšu gatavs, bet tu nē.
Tas ir viss, ko es saku. Bet tu sabojā visu dzīvi, to gaidot.
- Tu kļūdies. - Es nekļūdos.
Tu kļūdies.
Viņš grib, lai viņa brauc projām. Tāpēc iesēdina viņu lidmašīnā.
- Es nedomāju, ka viņa grib palikt. - Protams, ka viņa grib palikt.
Vai tu negribētu labāk būt kopā ar Hamfriju Bogartu nekā ar kādu citu?
Es negribu pavadīt atlikušo mūžu Kasablankā,
precējusies ar bāra īpašnieku.
Tev tas droši vien izklausās snobiski, bet es to negribu.
Tu labāk gribētu bezkaislīgu laulību?
Un būt pirmā Iēdija Čehoslovākijā.
Nekā dzīvot ar cilvēku, ar ko tev ir bijis labākais sekss dzīvē,
tikai tāpēc, ka viņam pieder bārs, un viņš nedara neko citu?
Jā. Tā rīkotos jebkura sieviete pie pilna saprāta.
Sievietes irļoti praktiskas, pat Ingrīda Bergmane,
tāpēc filmas beigās viņa iekāpj lidmašīnā.
Es saprotu.
- K0? Ko? - Nek0.
- K0? - Aizmirsti.
- K0? Ko aizmirst? - Nav svarīgi.
Nu, pasaki.
Acīmredzot labākais sekss tev vēl nav bijis.
- Divas vietas. - Tur.
- Ir bijis. - Nē, nav bijis.
Tā ir sanācis, ka man ir bijis daudz laba seksa.
Ar ko?
Kas?
Ar ko tev bija tas labais sekss?
T0 es tev neteikšu.
Labi. Nesaki.
Ar Šelu Gordonu.
Šelu? Šeldonu?
Nē. Nē, tev nebija labs sekss ar Šeldonu.
- Man bija. - Nebija gan.
Šeldons var aprēķināt nodokļus.
Ja tev jāiztīra zoba kanāls, Šeldons irīstais.
Bet drāzties nav Šeldona stiprā puse.
Vārds neder. "Izdari man to, Šeldon."
"Tu esi dzīvnieks, Šeldon. Jāj uz manis, lielais Šeldon."
Tas nedarbojas.
Sveiki.
- Ko jums atnest? - Man ēdienu numur trīs.
Man lūdzu šefa salātus ar eļļu un etiķi atsevišķi
un ābolu pīrāgu ā la mode.
Šefa salāti un ābolu pīrāgs ā la mode.
Es gribētu siltu pīrāgu un saldējumu atsevišķi, nevis virsū.
Un es gribētu zemeņu, nevis vaniļas, ja jums tāds ir.
Ja nav, tad putukrējumu saldējuma vietā, bet tikai tad, ja tas ir īsts.
- Ja tas ir pūšamais, tad neko. - Pīrāgu arī ne?
Nē, tikai pīrāgu, bet tad nesildītu.
- Kas ir? - Nekas, nekas.
- Kā tad tu izšķīries ar Šeldonu? - Kā tu zini, ka mēs izšķīrāmies?
Ja tu nebūti izšķīrusies, tu nebūtu te kopā ar mani.
Tu būtu kopā ar Šeldonu Brīnumlocekli.
Pirmkārt, es neesmu kopā ar tevi.
Un otrkārt, nav tava darīšana, kāpēc mēs izšķīrāmies.
Tev taisnība. Es negribu zināt.
Ja tev jāzina, tas bija tāpēc, ka viņš bija ļoti greizsirdīgs,
un man bija apakšbiksītes ar nedēļas dienām.
Es atvainojos. Te vajadzīgs tiesneša lēmums.
Apakšbiksītes ar nedēļas dienām?
Jā. Uz tām bija nedēļas dienas, un es domāju, ka tās ir interesantas.
Bet vienu dienu Šeldons man saka, "Tu nekad nevelc svētdienas biksītes."
Viņam radās aizdomas. Kur ir svētdiena? Kur es esmu atstājusi svētdienas biksītes?
Es viņam pateicu, un viņš man neticēja.
- K0? - Svētdienas biksītes neražo.
- Kāpēc ne? - Dieva dēļ.
Tātad 15 % no manas daļas ir 90.
$6,90.
Es atstāšu $7.
Kas ir?
Vai man ir kaut kas uz sejas?
Tu esi ļoti pievilcīga.
Paldies.
Amanda nekad neteica, cik pievilcīga tu esi.
Varbūt viņa nedomā, ka esmu pievilcīga.
Es nedomāju, ka tas atkarīgs no uzskata. Empīriski tu esi pievilcīga.
- Amanda ir mana draudzene. - Nu un?
- Tu ar viņu satiecies? - Nu un?
Un tu man uzmācies.
Nē, es neuzmācos.
Kas ir?
Vai vīrietis nevar pateikt sievietei, ka viņa ir pievilcīga bez tālāka nolūka?
Labi, labi.
Miera labad uzskatīsim, ka tas bija bez tālāka nolūka.
Ko tu gribi, Iai es tagad daru? Es ņemu savus vārdus atpakaļ, labi?
- Tos nevar paņemt atpakaļ. - Kāpēc ne?
Jo tas jau ir izdarīts.
Jēzus, ko lai dara? Sauc policiju. Tas jau ir izdarīts.
Lai paliek.
Labi?
Lieliski. Lai paliek. Tā ir mana politika.
Es tā vienmēr saku, "Lai paliek."
Gribi pavadīt nakti motelī?
- Redzi, ko es izdarīju? Neatstāju, lai paliek. - Harij.
- Es teicu, ka atstāšu, bet neatstāju. - Harij.
- Es izdarīju otrādi. Kas ir? - Harij.
Mēs būsim tikai draugi, labi?
Labi. Draugi. Tas ir vislabākais.
Tu, protams, saproti, ka mēs nekad nevarētu būt draugi.
Kāpēc ne?
Es gribu teikt, ka...
Un tas nav nekāda veida vai formas tālāks nolūks.
Vienkārši sievietes un vīrieši nevar būt draugi,
jo vienmēr pa vidu ir seksuālā puse.
Tā nav taisnība.
Man ir daudz draugu vīriešu, ar kuriem man nav seksa.
- Nē, tev nav. - Ir gan.
Tu tikai tā domā.
Tu gribi teikt, ka man ar šiem vīriešiem ir sekss, pašai to nezinot?
Nē. Es gribu teikt, ka viņi visi gribētu seksu ar tevi.
- Tā nav. - Ir gan.
Kā tu zini?
Jo vīrietis nevar būt draugs sievietei, kuru viņš uzskata par pievilcīgu.
Viņš vienmēr grib seksu ar viņu.
Tātad tu saki, ka vīrietis var būt draugs sievietei, kura viņam nav pievilcīga?
Nē. Arī ar tām gribas nokniebties.
Un ja nu viņas ar tevi negrib seksu?
Nav svarīgi, jo sekss jau ir gaisā,
draudzība visbeidzot izgaist, un tās ir stāsta beigas.
- Tātad mēs nebūsim draugi. - Droši vien, ka nē.
Žēl.
Tu esi vienīgais cilvēks, ko es Ņujorkā pazīstu.
- Paldies, ka atvedi. - Jā. Bija interesanti.
- Priecājos tevi iepazīt. - Jā.
Lai tev dzīvē veicas.
Tev arī.
Mēs iemīlējāmies vidusskolā.
Jā, mēs bijām vidusskolas saldais pārītis.
Pēc trešā gada viņa vecāki pārvācās.
Bet es nekad viņu neaizmirsu.
Viņš nekad neaizmirsa mani.
Nē. Viņas seja man bija iespiedusies atmiņā.
Un 34 gadus vēlāk, ejot pa Brodveju,
es viņu redzēju nākam ārā no Toffenetti.
Mēs saskatījāmies,
un bija tā, it kā nebūtu pagājusi neviena diena.
Viņa bija tikpat skaista cik 16 gados.
Viņš bija tieši tāds pats.
Viņš izskatījās tieši tāds pats.
PĒC PIECIEM GADIEM
Džo! Es domāju, ka tas esi tu.
- Harijs Bērns. - Harij, kā tev iet?
- Labi. Kā tev iet? - Labi. Man iet labi.
Jauki. Es gāju garām un man likās, ka tas esi tu. Un tiešām tas esi tu.
- Jā, tā bija. - Tu joprojām strādā prokurora birojā?
Nē. Es pārgāju otrā pusē. Un tu?
Es strādāju mazā politisko konsultāciju firmā.
- Jā. - Jā, tas irjauki.
Harij, tā ir Sallija Olbraita. Harijs Bērns.
Mēs ar Hariju bijām... Mēs dzīvojām vienā mājā.
Klausies, man jāskrien un lidmašīnu. Bija jauki tevi satikt, Džo.
- Man tāpat, Harij. - Atā.
Paldies Dievam, viņš mani neatcerējās.
Pirms pieciem gadiem es ar viņu kopā braucu no koledžas uz Ņujorku,
un tā bija garākā nakts manā mūžā.
Kas notika?
Viņš man uzmācās, un kad es teicu, nē...
Viņš satikās ar manu draudzeni...
Neatceros viņas vārdu.
Džo, uzmanies no manis. Man ir 26 gadi, un es pat nevaru atcerēties
meitenes vārdu, kas bija man tik laba draudzene,
ka es nebūtu ielaidusies ar viņas draugu.
Kas tad notika?
- Kad? - Kad viņš tev uzmācās, tu teici, "Nē."
Es teicu, ka mēs varētu būt draugi.
Un šo daļu es atceros. Viņš teica, ka vīrieši un sievietes nevar būt draugi.
- Vai tu domā, ka tā ir taisnība? - Nē.
Vai tev ir kādas draudzenes? Tikai draudzenes.
Nē.
Bet, ja tev tas ir svarīgi, es varu kādu dabūt.
Amanda Rīsa.
Tā viņu sauca. Paldies Dievam!
Man tevis pietrūks.
Es tevi mīlu.
- Tiešām? - Jā.
Es tevi mīlu.
- Ko jūs gribētu dzert? - Neko, paldies.
- Vai jums ir Asiņainā Mērija? - Jā.
Nē, pagaidiet. Es gribu tā. Trīs ceturtdaļas parastu tomātu sulu.
Un mazliet Asiņainās Mērijas, tikai mazliet, un mazu gabaliņu laima, bet atsevišķi.
Čikāgas universitāte, vai ne?
Jā.
Vai tu Čikāgas universitātē tik labi izskatījies?
- Nē. - Vai mēs kādreiz...
Nē, nē.
Mēs pēc izlaiduma braucām kopā no Čikāgas uz Ņujorku.
- Vai jūs gribētu sēdēt blakus? - Nē.
Lieliski! Paldies.
Tu biji laba draudzene...
Amandai.
Es nespēju noticēt, ka tu neatceries viņas vārdu.
Kāpēc tu tā saki? Es atceros. Amanda! Amanda Raisa.
- Rīsa. - Rīsa. Jā. Es tieši tā teicu.
- Kas ar viņu notika? - Nav ne jausmas.
Nav ne jausmas?
Jūs bijāt labas draudzenes.
Mums nekas nesanāca, jo jūs bijāt tik labas draudzenes.
- Tu satikies ar viņu. - Vai tas bija to vērts?
Ziedoties draudzenes dēļ, ar kuru tu pat neuzturi sakarus?
Harij, tu neticēsi,
bet es tev neatteicu tāpēc, ka ziedojos.
Tas ir saprotams.
- Tu gribēji kļūt par žonglieri. - ŽurnāIisti.
Jā. Es tieši tā teicu. Un?
Es esmu žurnāliste. Strādāju The News.
Lieliski. Un tu esi kopā ar Džo.
Tas irjauki.
Jauki. Cikjūs esat kopā, trīs nedēļas?
- MēnesL Kā tu to zini? - Ja kādu pavada uz lidostu,
ir skaidrs, ka tas ir attiecību sākums.
Tādēļ es nekad nevienu neesmu pavadījis uz lidostu attiecību sākumā.
- Kāpēc? - Jo vēlāk,
kad es viņu vairs nepavadu uz lidostu, negribu dzirdēt,
"Kāpēc tu mani vairs nepavadi uz lidostu?"
Apbrīnojami. Tu izskaties normāls cilvēks, bet īstenībā esi nāves eņģelis.
Vai tu viņu precēsi?
Mēs esam pazīstami tikai mēnesi,
bez tam, neviens no mums tagad negrib precēties.
- Es precos. - Tiešām?
- Jā.
- Ar ko? - Ar Helēnu Hilsoni.
Viņa irjuriste. Viņa paturēs savu uzvārdu.
- Tu precies? - Jā.
Kas tur tik dīvains?
Tu esi tik optimistisks, Harij.
Vari būt pārsteigta, ko ar tevi dara neprātīga iemīlēšanās.
Tas ir brīnišķīgi, jauki, ka tu tā skaties uz dzīvi.
Zini, vienā brīdī tu saproti, ka tev viss ir apnicis.
- Kas viss? -"Brīvā puiša" dzīve.
Tu kādu satiec. Aizej pusdienās.
Saproti, ka jums kopā ir tik labi, lai aizietu arī Vakariņās.
Jūs aizejat dejot. Uzdejojat White Man's Overbite.
Aizej pie viņas, mīlējies ar viņu, un mirklī, kad esi beidzis,
zini, kas tev ienāk prātā?
"Cik ilgi man te jāguļ viņai blakus,
pirms es varu piecelties un iet mājās? Vai pietiks ar 30 sekundēm?"
Tiešām tu tā domā? Tā ir taisnība?
Protams. Visi vīrieši tā domā.
Cik ilgi tev patīk tā gulēt kopā? Visu nakti, vai ne?
Redzi, tā ir problēma.
Tava problēma ir kaut kur starp 30 sekundēm un visu nakti.
- Man nav problēmu. - Ir gan.
- Tu paliec pa nakti? - Jā.
Vai tu gribētu aiziet Vakariņās? Kā draugi.
Es domāju, ka tu netici, ka vīrieši un sievietes var būt draugi.
- Kad es to teicu? - Pa ceļam uz Ņujorku.
Nē, nē. Es tā neesmu teicis.
Jā, tā ir.
Nevar būt draugi.
Ja vien viņiem abiem neinteresē kāds cits. Tad var. Tas ir likuma izņēmums.
Ja diviem cilvēkiem ir katram savas attiecības,
iespējamais savstarpējās patikšanas spiediens ir mazāks.
Kaut gan arī tas nedarbojas, jo tad cilvēks, ar ko tu esi kopā,
nesaprot, kāpēc tev ir vajadzīgs draugs, kas ir tikai draugs.
Liekas, ka kaut kā pietrūkst jūsu attiecībās,
un "kāpēc tev tas irjāmeklē ārpusē?"
Kad tu saki, "Nē, nē, tā nav taisnība, mūsu attiecībās nekā netrūkst,"
cilvēks, ar ko tu esi kopā, tev pārmet, ka patiesībā tev patīk
tā persona, kas ir tikai draugs, kas arī ir taisnība.
Ko mēs gribam izjokot? Skatīsimies patiesībai acīs.
Te mēs atgriežamies pie likuma pirms izņēmuma,
ka vīrieši un sievietes nevar būt draugi. Tātad kur mēs palikām?
*Harijīė
Paliec sveiks.
Labi.
Es apstāšos. Un tu ej uz priekšu.
Mēs apprecējāmies pirms 40 gadiem.
Mēs bijām precējušies trīs gadus, tad mēs izšķīrāmiēs.
- Tad es apprecējos ar Mārdžoriju. - Bet vispirms tu dzīvoji ar Barbaru.
Pareizi, ar Barbaru. Bet es neapprecējos ar Barbaru. Es apprecējos ar Mārdžoriju.
- Tad viņš izšķīrās. - Jā. Un apprecējos ar Keitiju.
Atkal izšķīrās.
Pēc pāris gadiem Edija Kolekio bērēs es satiku viņu.
Es biju kopā ar kādu meiteni, ko es pat neatceros.
- Ar Robertu. - Jā. Ar Robertu.
Bet es nevarēju no tevis novērst acis.
Es atceros, ka es pielavījos pie viņas un teicu...
Ko es teicu?
- Tu teici, "Ko tu pēc tam dari?" - PareizL
Es tiku vaļā no Robertas. Mēs iedzērām kafiju. Un pēc mēneša apprecējāmies.
Šodien paiet trīsdesmit pieci gadi kopš mūsu pirmajām kāzām.
Es pārbaudīju viņa kabatas. Marija, kāpēc tu pārbaudi viņa kabatas?
PĒC PIECIEM GADIEM
- Zini, ko es atradu? - Nē, ko?
Viņi tikko nopirka ēdamistabas galdu.
Viņš ar sievu tikko aizgāja un iztērēja $1600 par ēdamistabas galdu.
- Kur? - Nav svarīgi, kur, Alise.
Svarīgi ir, ka viņš nekad viņu neatstās.
Vai tas ir kas jauns? Tu to zini jau divus gadus.
Tev taisnība. Es zinu, ka tev irtaisnība.
Kāpēc tu nevari atrast kādu, kurš nav precējies?
Kad es nebiju precējusies, es zināju daudz neprecētu vīriešu.
Kādam irjābūt.
- Sallija tādu atrada. - Sallija atrada pēdējo labo, kas bija palicis.
Mēs ar Džo izšķīrāmies.
- K0? - Kad?
Pirmdien.
- Tu mums trīs dienas neko neteici? - Tu gribi teikt, ka Džo ir brīvs?
Dieva dēļ, Marija, vai tev nemaz nav līdzjūtības?
- Viņa noteikti ir nelaimīga. - Es nemaz neesmu tik nelaimīga.
Mēs jau diezgan sen sākām atsvešināties.
Betjūs bijāt pāris. Tev bija kāds, ar ko kaut kur aiziet.
Jums bija randiņi valsts svētkos.
Es teicu pati sev, "Tu esi pelnījusi ko vairāk. Tev ir 31 gads."
Un laiks nestāv uz vietas.
Par laiku līdz 36 gadiem nav jāuztraucas.
Tu esi tik sakarīga.
Dažas dienas man pie tā bija jāpierod, un es jūtos labi.
Labi. Tad tu esi gatava.
- Tiešām, Marija! - Kā tad savādāk lai to dara?
Man ir perfekts puisis.
Man viņš neliekas pievilcīgs, bet varbūt tev liksies.
Viņai nav problēmu ar izskatu.
- Marija, es vēl neesmu gatava. - Tu tikko teici, ka neskumsti pēc viņa.
Es neskumstu pēc viņa, bet man ir klusais periods.
- Kas viņš ir? - Alekss Andersons.
- Tu man viņu ieskapēji pirms 6 gadiem. - Pied0d.
- Dievs. - Labi. Pagaidi. Te.
Te būs. Kens Darmens.
- Viņš jau vairāk kā gadu ir precējies. - Tiešām?
Precējies.
- Pagaidi. Es zinu vienu. - Klausies
Nav jēgas satikties ar kādu, kurš man varētu tiešām iepatikties,
ja es viņu satiktu īstajā brīdī, bet, kurš tagad man varētu būt
tikai starpposms starp attiecībām.
Labi. Bet negaidi pārāk ilgi. Atceries, kas notika ar Deividu Vorsovu?
Sieva viņu pameta, un visi teica,
"Dodiet viņam laiku. Neuzbāzieties viņam pārāk ātri."
Pēc sešiem mēnešiem viņš bija miris.
Ko tu gribi teikt, ka man vajadzētu apprecēties tūlīt pat, ja nu viņš taisās nomirt?
Vismaz tu varētu teikt, ka esi bijusi precējusies.
Es saku, ka tavs īstais vīrietis varētu pašlaik būt tur ārā,
un ja tu viņu nenogrābsi, to izdarīs kāda cita,
un tu varēsi pavadīt atlikušo mūžu, zinot, ka kāda cita ir precējusies ar tavu vīru.
Gatavi. Aiziet!
- Kad tas notika? - Piektdien
Helēna pārnāca mājās no darba, un teica, "Es nezinu, vai es vairs gribu būt precēta."
It kā tas būtu kāds institūts. It kā tas nebūtu nekas personisks,
kaut kas par ko viņa ir domājusi vienkārši tāpat.
Es biju mierīgs. Un teicu, "Varbūt mazliet pagaidīsim un padomāsim?
-"Nesasteigsim neko." - Jā, labi.
Nākamā dienā viņa teica, ka esot padomājusi, un iesniegšot tiesā šķiršanos.
Viņa vienkārši gribot pamēģināt, bet mēs joprojām varot satikties.
It kā tas mīkstinātu triecienu.
Bet es precējos, lai beigtu ar kādu vienkārši satikties.
Tāpēc es neredzu, kāds būtu stimuls satikties,
ja pēdējā lieta, ko tu gribi, ir satikties ar savu sievu,
kurai vajadzētu tevi mīlēt, vismaz es viņai to saku, kad es to jūtu, bet varbūt viņa nejūt.
Un es viņai teicu, "Vai tu mani vairs nemīIi?"
Un zini, ko viņa man atbildēja, "Es nezinu, vai jebkad esmu tevi mīlējusi."
Tas ir skarbi. Tā uzreiz nevar sist pretī.
Paldies, Džes.
Nē, es esmu rakstnieks. Es pazīstu dialogu. Un tas irīpaši skarbi.
Tad viņa man teica, ka kāds no viņas biroja brauc uz Dienvidameriku,
un viņa var ievākties viņa dzīvoklī.
Es tam nespēju noticēt. Tad zvanīja pie durvīm.
"Es varu ievākties viņa dzīvoklī." Šie vārdi joprojām turējās gaisā,
kā balonā, kas piestiprināts pie mutes...
- Kā multenē. - Jā.
Es piegāju pie durvīm, un tie bija krāvēji. Man radās aizdomas.
Es teicu, "Helēna, kad tu izsauci krāvējus?" Un viņa neko neatbildēja.
Tad es jautāju krāvējiem, "Kad šī sieviete jums piezvanīja?"
Un viņi tur stāvēja, trīs milži,
vienam no viņiem uz T-krekla bija rakstīts "Nejoko ar misteru Zero."
Un es jautāju, "Helēna, kad tu viņus sarunāji?"
Viņa teica, "Pirms nedēļas."
Es teicu, "Tu jau nedēļu to zināji, un neko man neteici?"
Viņa atbildēja, "Es negribēju sabojāt tavu dzimšanas dienu."
Tātad misters Zero nedēļu ātrāk par tevi zināja, ka tu šķiries?
- Misters Zero zināja. - Es nespēju noticēt.
Es vēl neesmu pateicis vissliktāko.
Kas var būt sliktāks par to, ka to zināja misters Zero?
Tie visi ir meli.
Viņa ir iemīlējusies kādā citā.
- Kādā advokātā. Viņa aizgāja dzīvot pie viņa. - Kā tu to uzzināji?
Es viņu izsekoju. Es gaidīju pie mājas.
- Tas ir pazemojoši. - Un kā vēl.
Un zini, es to zināju.
Es vienmēr zināju, ka, lai gan mēs bijām laimīgi, tā bija ilūzija,
un ka vienu dienu viņa mani nodos.
Laulības neizjūk neuzticības dēļ.
Tā ir tikai zīme, ka kaut kas cits nav kārtībā.
Tiešām? Tā ir zīme, ka kāds cits drāž manu sievu.
Es netīšām redzēju viņa American Express čeku.
Kā tas ir, "netīšām redzēju"?
Viņš skuvās, un tas bija viņa portfelī.
Ja nu viņš būtu iznācis un redzējis, ka tu rakājies pa viņa portfeli?
Tu novirzies no galvenā. Es tev stāstu, ko es atradu.
Viņš tikko iztērēja $120 parjaunu naktskreklu savai sievai.
Es nedomāju, ka viņš taisās viņu atstāt.
Neviens nedomā, ka viņš kādreiz viņu atstās.
Tev taisnība. Es zinu, ka tev irtaisnība.
Kāds uz tevi skatās no personības izaugsmes nodaļas.
PERSONĪBAS IZAUGSME
Es viņu pazīstu.
Tev viņš patiktu. Viņš ir precējies.
- Kas viņš ir? - Harijs Bērns. Politiskais konsultants.
Viņš ir pievilcīgs.
- Tu domā, ka viņš ir pievilcīgs? - Kā tu zini, ka viņš ir precējies?
Jo pagājušo reizi, kad es viņu redzēju, viņš taisījās precēties.
- Kad tas bija? - Pirms sešiem gadiem.
Tātad viņš varētu vairs nebūt precējies.
Bet viņš ir arī riebīgs. Tas ir kā filmās, atceries
filmā The Lady Vanishes, kad viņa viņam saka, "Tu esi visriebīgākais cilvēks..."
-"Visvairāk nīstamais." - Un tad viņi neprātīgi iemīlas.
- Vēl viņš mani nekad neatceras. - Sallija Olbraita.
- Sveiks, Harij. - Es domāju, ka tā esi tu.
Jā. Tā ir Marija.
- Tā bija Marija. - Kā tev iet?
- Labi. - Kā iet Džo?
Labi. Dzirdēju, ka viņam iet labi.
- Jūs vairs neesat kopā? - Mēs tikko izšķīrāmies.
Man žēl. Tas nav patīkami.
Jā. Zini, kā notiek. Jā.
Un kā tev iet?
- Labi. - Kā laulības dzīve?
Ne pārāk. Es šķiros.
Cik žēl. Man tiešām žēl.
Jā. Ko lai dara?
Kas arjums notika?
Kad mēs ar Džo sākām satikties, mēs abi gribējām vienu un to pašu.
Mēs gribējām dzīvot kopā, bet negribējām precēties,
jo visiem mūsu paziņām, kas apprecējās, sabojājās attiecības.
Viņi gandrīz nekad vairs nemīlējās. Tā ir taisnība.
Tas ir viens no noslēpumiem, ko neviens neizpauž.
Es runāju ar draudzenēm, kurām ir bērni, un...
Īstenībā ar vienu draudzeni Alisi, kurai ir bērni.
Un viņa sūdzējās, ka viņi ar Geriju to vairs nedara.
Viņa pat par to nesūdzējās, ja es tā padomāju.
Viņa to vienkārši minēja kā faktu.
Viņa teica, ka viņi naktīs neguļ, ka abi vienmēr ir pārguruši,
bērni viņiem esot atņēmuši jebkādu seksuālo dziņu.
Mēs ar Džo par to runājām, ka, "Mums ir paveicies.
"Mums ir tik skaistas attiecības.
Mēs varam mīlēties virtuvē uz grīdas un neuztraukties, ka ienāks bērni.
Mēs varam vienā mirklī izdomāt aizlidot uz Romu."
Un tad vienu pēcpusdienu es paņēmu pie sevis Alises mazo meitu,
jo biju apsolījusi aizvest viņu uz cirku.
Un mēs taksī spēlējām spiegu spēli.
"Es redzu pastkasti. Es redzu laternas stabu."
Un viņa paskatījās pa logu un redzēja vīrieti un sievieti
ar diviem maziem bērniem, viens no bērniem sēdēja vīrietim uz pleciem.
Un viņa teica, "Es redzu ģimeni."
Un es sāku raudāt. Es vienkārši sāku raudāt.
Es pārnācu mājās, un teicu,
"Džo, īstenībā mēs nekad neizdomājam vienā mirklī lidot uz Romu."
- Un uz virtuves grīdas? - Ne reizi.
Tur ir aukstas un cietas meksikāņu keramiskās flīzes.
Mēs par to ilgi runājām,
un es teicu, "Tas ir tas, ko es gribu." Un viņš teica, "Es nē."
Un es teicu, "Tad viss ir cauri." Un viņš aizgāja.
Un patiesībā es tiešām jūtos labi.
Es pēc viņa neskumstu. Es tiešām pēc viņa neskumstu.
Ar viņu viss bija beidzies. Viņš man iedeva visu, ko spēja,
un, kad es par to domāju,
es esmu arvien vairāk pārliecināta, ka es rīkojos pareizi.
- Tu izklausies tiešām mierīga. - Jā.
- Man vismaz ir dzīvoklis. - To man arī visi saka.
Bet kas tur tik grūts, atrast dzīvokli?
Vajag palasīt nekrologus.
Uzzināt, kas ir nomiris, aiziet uz to adresi un piekukuļot durvju sargu.
Lai būtu vienkāršāk, varētu publicēt nekrologus kopā
ar nekustamo īpašumu sludinājumiem.
Tad būtu rakstīts, "Miris misters Kleins, atstājis sievu, divus bērnus
un lielu dzīvokli ar trim guļamistabām un kamīnu."
Pirmo reizi, kad mēs tikāmies, tu man īpaši nepatiki.
- Tu man nepatiki. - Patiku gan.
Bet tu biji tik uzvilkta. Tagad tu esi daudz mierīgāka.
Man riebjas tādas piezīmes.
Izklausās pēc komplimenta, bet patiesībā ir apvainojums.
Labi, tev joprojām ir ciets pauris.
Es vienkārši negribēju ar tevi pārgulēt, un tu to norakstīji
uz rakstura trūkumu, nevis padomāji, ka tam varētu būt kāds sakars ar tevi pašu.
Kāds ir likums par atvainošanās noilgumu?
- Desmit gadi. - Es varētu vēI paspēt pēdējā brīdī.
Vai tu gribētu aiziet ar mani Vakariņās?
Vai mēs tagad kļūstam par draugiem?
Nu... Jā.
Labi. Sieviete draudzene.
Tu varētu būt pirmā pievilcīgā sieviete
manā dzīvē, ar ko es neesmu gribējis pārgulēt.
Tas ir brīnišķīgi, Harij.
- Mēs esam dzimuši vienā slimnīcā. -1921.gadā.
- Ar septiņu dienu starpību. - Vienā slimnīcā.
Mēs uzaugām vienā kvartālā.
Mēs abi dzīvojām daudzstāvu mājās.
- Loverīstsaidā. - Delansija ielā.
Mana ģimene ievācās Bronksā, kad man bija 10 gadi.
Viņš dzīvoja uz Fordhama ceļa.
- Viņas vecāki ievācās, kad viņai bija 11 gadi. - Es dzīvoju 183. ielā.
Sešus gadus viņa strādāja 15. stāvā...
Es strādāju pie ļoti slavena neirologa.
...par medmāsu, un es strādāju praksi tās pašas ēkas 14. stāvā.
- Mēs nekad nesatikāmies. - Nekad nesatikāmies.
Vai tu vari iedomāties? Ziniet, kur mēs satikāmies?
- Liftā... - Es ciemojos pie ģimenes.
...Ambassador viesnīcā.
- Čikāgā, Ilinoisas štatā. - Viņš bija trešajā stāvā.
Es biju divpadsmitajā.
Es uzbraucu deviņus stāvus augstāk, lai tikai turpinātu ar viņu sarunu.
Deviņus stāvus augstāk.
- Hallo. - Vai tu guli?
Nē, es skatījos Casablanca.
- Kurā kanālā? - Vienpadsmitajā.
Paldies. Sapratu.
Tu saki, ka tu būtu Iaimīgāka ar Viktoru Laslo nevis ar Hamfriju Bogartu?
- Kad es to teicu? - Kad mēs braucām uz Ņujorku.
- Es tā neesmu teikusi. Es nekad tā neteiktu. - Labi. Lai būtu, kā tu saki.
- Vai labi guli? - Kāpēc?
Jo es neguļu.
Man pietrūkst Helēnas.
Varbūt es esmu slims.
Vakar es līdz 4.00 rītā skatījos Leaving It T0 Beaver spāņu valodā.
Es nejūtos labi.
Es vakar vakarā aizgāju gulēt 7.30. Nebiju tā darījusi kopš trešās klases.
Tāds ir labums no depresijas. Dabū atpūsties.
- Man nav depresijas. - Nu, labi.
Vai tu joprojām guli tajā pašā gultas pusē?
Kādu laiku es to darīju, bet tagad es guļu pa visu gultu.
Tas ir lieliski.
Es jūtos dīvaini, ka meklējot ar kāju, nevienu neatrodu.
Man viņas pietrūkst.
- Man viņa nepietrūkst. Tiešām nē. - Pat ne mazliet?
Zini, kā man pietrūkst?
Man pietrūkst domas par viņu.
Varbūt man pietrūkst tikai domas par Helēnu.
Nē, man pietrūkst visas Helēnas.
Pēdējā aina.
Paliec sveiks, Rik. Man tevis pietrūks.
Ingrīda Bergmane.
- Viņa ir viegli iegūstama. - Viegli iegūstama?
Ir divi sieviešu veidi, viegli un grūti iegūstamas.
Un Ingrīda Bergmane ir viegli iegūstama?
Noteikti.
- Kura esmu es? - Tu esi sliktākais gadījums.
Tu esi grūti iegūstama, bet uzskati sevi par viegli iegūstamu.
- Man tā neliekas. - Tev tā neliekas?
"Viesmīli, vispirms es vēlos mājas salātus, bet bez parastās mērces.
Ar etiķi un eļļu, bet pasniegtu atsevišķi.
Pēc tam lasi ar sinepju mērci, bet sinepju mērci atsevišķi."
"Atsevišķi" tev ir ļoti svarīgi.
- Es vienkārši gribu, lai ir tā, kā es gribu. - Es zinu. Dārgā.
Pietiktu ar 10000 frankiem mūsu izdevumiem.
Mūsu izdevumiem?
Luis, es domāju, ka šis ir sākums skaistai draudzībai.
Tā ir labākā pēdējā frāze, kāda filmā dzirdēta.
Es noteikti būšu slims. Droši vien 24 stundu audzējs. Tas ir Iipīgs.
- Tev nav audzēja. - Kā tu zini?
- Ja tu tā uztraucies, aizej pie ārsta. - Viņš teiks, ka man nekā nav.
- Vai tu varēsi pagulēt? - Ja nevarēšu, tas nekas.
- Ko tu darīsi? - Palikšu nomodā un kunkstēšu.
Varbūt man vajadzētu pamēģināt tagad.
Ar labu nakti, Harij.
Ar labu nakti.
Es atkal redzēju to sapni, ka es mīlējos, un olimpiskie tiesneši skatās.
Man spīdoši veicās obligātajā programmā. Un es nokļuvu finālā.
Es dabūju 9,8 no kanādieša, veselus 10 no amerikāņa,
un mana māte, pārģērbusies par Austrumvācijas tiesnesi, iedeva man 5,6.
Droši vien par izģērbšanos.
Tas ir tas pats sapnis, ko es redzu kopš 12 gadu vecuma.
- Kas notiek? - Tas ir pārāk mulsinoši.
- Nu tad nestāsti. - Labi, ir tāds puisis.
- Kāds viņš izskatās? - Es nezinu.
- Viņam it kā nav sejas. - Labi, puisis bez sejas. Un tālāk?
Viņš man noplēš drēbes.
- Un kas notiek tālāk? - Tas ir viss.
Tas ir viss?
Puisis bez sejas noplēš tev drēbes,
un tā ir tava seksuālā fantāzija kopš 12 gadu vecuma?
Tieši tāda pati?
Dažreiz tā mainās.
- Kura daļa? - Kas man ir mugurā.
- Kas ir? - Nekas.
Es nolēmu, ka pārējo dienas daļu mēs runāsim šādi.
- Šādi? - Nē. Lūdzu atkārto pēc manis.
- Pipari. - Pipari.
Viesmīli, pārāk daudz piparu manā paprikā.
- Viesmīli, pārāk daudz piparu... - Pārāk daudz piparu...
-...manā paprikā -...manā paprikā
Bet es varētu pagaršotjūsu riekstu kūku.
Nē.
- Bet es varētu pagaršot. - Bet es varētu pagaršot.
- Pagaršot. - Pagaršot.
- Jūsu riekstu kūku. - Jūsu riekstu kūku.
- Riekstu kūku. - Riekstu kūku.
- Vai tu gribētu iet ar mani šovakar uz kino? - Vai tu gribētu iet...
Neatkārto, lūdzu, atbildi. Vai tu gribētu iet ar mani šovakar uz kino?
Es gribētu, Harij, bet nevaru.
Vai tev ir kāds aizraujošs randiņš?
Nu, jā. Jā.
- Tiešām? - Jā.
Es gribēju tev to pateikt, bet, nezinu, es... Man tas likās dīvaini.
- Kāpēc? - Jo mēs pavadījām tik daudz laika kopā.
Manuprāt, tas ir lieliski, ka tev ir randiņš.
- Tiešām? - Jā.
- Vai tu iesi tāda? - Jā.
Nu, nezinu. Kāpēc?
Tev vajadzētu biežāk vilkt svārkus. Tu ļoti labi izskaties svārkos.
- Tiešām? - Jā.
Man ir teorija, ka hieroglifi īstenībā ir seni komiksi par varoni vārdā Sfinksijs.
Zini ko, Harij, tev arī vajadzētu aiziet uz randiņu.
- Es neesmu gatavs. - Bet vajadzētu.
Es pašlaik nekam nederu.
Ir laiks.
Tā bija neveiklākā nakts manā mūžā.
Nē, tas jāliek Šādi.
Pirmais randiņš pēc ilga laika vienmēr ir grūtākais, Harij.
Tev ir bijis tikai viens randiņš.
Kā tu zini, ka pēc tam nepaliek vēl sliktāk?
Cik sliktāk var būt par to, ka vakariņu beigās
viņš pārliecas pār galdu, izrauj man matu no galvas
un sāk ar to spēlēties uz galda?
Tas ir sapņu randiņš salīdzinājumā ar manām šausmām.
Sākumā viss bija labi. Viņa irļoti jauka.
Mēs sēdējām un runājām etiopiešu restorānā, uz kuru viņa gribēja iet.
Es mētāju jokus, "Es nezināju, ka Etiopijā ir ko ēst.
Šī būs ātra maltīte. Es pasūtīšu divus tukšus šķīvjus, un mēs varēsim iet projām."
Jā. Viņa neko, pat nepasmaidīja.
Es mēģināju uzsākt vienkāršu sarunu, un jautāju, kur viņa gāja skolā,
un viņa teica, Mičiganas štatā, kas man atgādināja Helēnu.
Pēkšņi man uznāca milzīga nemiera lēkme.
Sirds sāka sisties kā ārprātīgam, un es sāku svīst kā cūka.
Helēna gāja skolā Mičiganas štatā?
Nē, viņa gāja Nortvesternā, bet tās abas ir lielā desmitnieka skolas.
Man palika tik slikti, ka bija jāiet projām no restorāna.
Harij, man šķiet, ka jāpaiet laikam. Var paiet mēneši,
kamēr mums sāks patikt satikties ar kādu citu.
Jā.
Un varbūt vēl ilgāk, līdz mēs varēsim likties gultā ar kādu citu.
Es ar viņu pārgulēju.
- Tu ar viņu pārgulēji? - Protams.
Es nesaprotu šīs attiecības.
Ko tu gribi teikt?
- Tev patīk būt ar viņu kopā? - Jā.
- Viņa tev liekas pievilcīga? - Jā.
- Un tu ar viņu neguli? - Nē.
Tev ir bail ļauties būt Iaimīgam.
Kāpēc tu to nenovērtē? Man tā ir liela lieta.
Man nekad nav bijušas attiecības ar sievieti bez seksa.
- Es jūtu, ka es augu. - Vai esi beidzis?
Man ir pilns maiss ar 25 centu monētām, un es biju pirmais.
Nebiji gan! - Biju!
- Riebeklis. - Sīkais kverplis.
- Kur es paliku? - Ka tu audz.
Jā.
Tas ir atbrīvojoši. Es viņai varu teikt visu.
Tu viņai vari teikt to, ko nevari teikt man?
Nē, tas ir savādāk. Tas ir pavisam cits skatījums.
Es uzzinu sievietes skatījumu par lietām.
Viņa man stāsta par vīriešiem, ar kuriem viņa satiekas,
un es viņai varu stāstīt par sievietēm, ar kurām satiekos.
- Tu viņai stāsti par citām sievietēm? - Jā.
Vienu nakti es mīlējos ar vienu sievieti, un tas bija fantastiski.
Es viņu novedu līdz dzīvnieciskumam. Viņa tiešām sāka ņaudēt.
- Tu Iiki sievietei ņaudēt? - Jā.
Tas ir tas. Es viņai to varu stāstīt.
Un irtik labi, ka man nav jāmelo, jo es nedomāju par to, kā dabūt viņu gultā.
- Es varu būt es pats. - Tu Iiki sievietei ņaudēt?
Ko tu pēc tam dari ar tām sievietēm? Piecelies no gultas un aizej?
- Protams - Pastāsti, kā tu to dari. Ko tu saki?
Es saku, ka man agri ir tikšanās, frizieris, skvoša spēle.
- Tu nespēlē skvošu. - Viņas to nezina, jo ir tikko mani satikušas.
- Tas ir pretīgi. - Es zinu. Es jūtos briesmīgi.
Zini, es esmu tik priecīga, ka nekad neesmu ar tevi ielaidusies.
Es kļūtu vienkārši par kādu sievieti, pie kuras tu pieceltos un aizietu projām 3.00 no rīta,
lai ietu tīrīt dūmvadus. Un tev pat nav kamīna. Bet es to nezinātu.
Kāpēc tu tā pārdzīvo? Tas nav par tevi.
Ir gan. Tā ir cilvēciskā attieksme pret visām sievietēm, un es esmu sieviete.
Es ar to nelepojos, bet neviena nesūdzas.
Protams, ka nē. Tu pārāk ātri aizej.
- Es domāju, ka viņas labi pavada laiku. - Kā tu zini?
Kas tas ir, "Kā tu zini?" Es zinu.
- Jo viņas... - Jā, jo viņas...
Kā tu zini, ka viņas tiešām...
Par ko tu runā? Ka viņas tēlo orgasmu?
- Iespējams - Neāksties.
Kāpēc? Lielākā daļa sieviešu agrāk vai vēlāk to tēlo.
- Ar mani viņas netēlo. - Kā tu zini?
Jo es zinu.
Labi. Pareizi.
Es aizmirsu. Tu esi vīrietis.
- Ko tas nozīmē? - Nek0.
Visi vīrieši ir pārliecināti, ka ar viņiem tas nav noticis,
un lielākā daļa sieviešu agrāk vai vēlāk to dara,
tā, ka parēķini.
Domā, ka es neredzu atšķirību?
- Nē. - Neāksties.
Viss kārtībā?
Ak, Dievs.
Jā, tur.
Ak, Dievs.
Jā! Jā! Jā!
O, jā!
Jā! Jā! Jā!
Ak, Dievs.
Es ņemšu to pašu, ko viņa.
- Tu man patīc bez bārdas. Var redzēt seju. - Jā, tā ir mana seja.
Liecies.
Es tiešām gribu pateikties, ka uzaicināji mani uz randiņu.
Nemuļķojies.
Nākamajā Vecgada vakarā, ja mēs abi būsim bez pāra,
-es tevi uzaicinu. - Sarunāts.
Redzi? Tagad varam dejot vaigu pie vaiga.
Atlikušas 10 sekundes līdz Jaunajam gadam!
- Desmit, deviņi, astoņi... - Gribi ieelpot gaisu?
- Jā. -...septiņi, seši,
pieci, četri, trīs, divi, viens!
Laimīgu Jauno gadu!
- Laimīgu Jauno gadu! - Laimīgu Jauno gadu!
Viņš bija galvenais puišu nometnē, un es biju galvenā meiteņu nometnē.
Vienu vakaru viņiem bija ballīte, un viņš atnāca uz mūsu istabu.
Es domāju, ka viņš nāk runāties ar manu draudzeni Maksīnu,
jo visi vienmēr nāca runāties ar Maksīnu.
Bet viņš nāca runāties ar mani, un viņš teica...
"Es esmu Bens Smols no Konijailendas Smoliem."
Un tajā mirklī es jutu. Tā kā jūt labu meloni.
Tu sūtīji puķes pati sev?
Es iztērēju $60 par to lielo stulbo puķu pušķi,
un uzrakstīju kartiņu, ko es gribēju nolikt uz galda, kur Artūrs to noteikti redzētu.
Kas tur bija rakstīts?
"Lūdzu, saki jā. Mīlu, Džonatans."
- Vai tas nostrādāja? - Viņš pat neatnāca.
Viņš bija aizmirsis par labdarības pasākumu, ko vadīja viņa sieva.
- Viņš nekad viņu neatstās! - Protams, ka nē.
Tev taisnība. Es zinu, ka tev irtaisnība.
- Kur ir tā vieta? - Kaut kur nākamajā kvartālā.
Es neticu, ka es to daru.
Harijs man ir labs draugs, un tu man esi laba draudzene,
ja gadījumā jums abiem saskanētu, mēs visi varētu palikt draugi,
nevis atsvešināties, kā tas notiek, kad tu sāc satikties ar kādu, kas nepazīst tavus draugus.
Mēs ar tevi neesam atsvešinājušās, kopš es satiekos ar Artūru.
Ja Artūrs kādreiz pamestu sievu, un es viņu satiktu,
esmu pārliecināta, ka mēs ar tevi atsvešinātos.
Viņš nekad viņu neatstās.
Protams, ka ne.
Tev taisnība. Es zinu, ka tev irtaisnība.
- Es nezinu, vai vajag. - Tās ir tikai vakariņas.
Zini, es beidzot esmu nonācis dzīves punktā,
kad es jūtos apmierināts pats ar sevi un savu darbu.
Ja viņa ir tik lieliska, kāpēc tu ar viņu nesatiecies?
Cik reižu man tev jāsaka? Mēs esam tikai draugi.
- Tātad viņa nav pievilcīga? - Nē, es tev teicu, ka viņa ir pievilcīga.
Bet tu teici arī, ka viņai ir labs raksturs.
Viņai ir labs raksturs.
Kas ir?
Ja kāds nav īpaši pievilcīgs, parasti saka, ka viņam ir labs raksturs.
Ja tu man prasītu, "Kā viņa izskatās?"
Un es teiktu, "Viņai ir labs raksturs," tas nozīmētu, ka viņa nav pievilcīga.
Bet ja vienkārši piebilstu, ka viņai ir labs raksturs, viņa var būt gan tāda, gan tāda.
Viņa var būt pievilcīga ar labu raksturu vai nepievilcīga ar labu raksturu.
- Tad kāda viņa ir? - Pievilcīga
Bet ne skaista, ja?
Katru reizi, kad es lasu Džimiju Breslinu,
man liekas, ka viņš it kā uzliek modinātājpulksteni
- Ņujorkas pilsētai. - Ko tu domā ar modinātājpulksteni?
Viņš saka, ka cilvēki pilsētā...
- Mākslinieciskā vadītāja. - Vai es būtu redzējis tavus skatlogus?
Vai tu redzēji Barneys pirms pāris nedēļām? Es taisīju ķīlniekus.
- Cilvēkus ar aizsietām acīm. - Jā.
Es domāju, ka tas atspoguļo 80. gadu beigas.
- Tas ir mačo. - Tas ir interesanti.
Teiksim, ka es neesmu liela Džimija Breslina fane.
Es viņa dēļ kļuvu par rakstnieku, bet tas nav svarīgi.
Harij, jūs abi ar Mariju esat no Ņūdžersijas.
- Tiešām? - No kurienes tu esi?
- No Sautorindžas. - Es no Hadonfīldas.
Ko mēs pasūtīsim?
Es iesākumā ņemšu grilētu radicchio.
Džes, Sallija māk pasūtīt ēdienus.
Viņa ne tikai vienmēr izvēlas labāko,
bet viņa pasūta tā, ka pat pavārs brīnās, cik labi var sanākt.
Es domāju, ka restorāni ir kļuvuši pārāk svarīgi.
Es piekrītu.
"Restorāni 80. gados cilvēkiem ir tas pats, kas teātris 60. gados."
T0 es lasīju žurnālā.
Es to uzrakstīju.
- Neāksties. - Nē, tiešām. Es to uzrakstīju.
Es nekad dzīvē nebiju neko citējusi no žurnāla. Tas ir apbrīnojami.
Vai tu nedomā, ka tas ir apbrīnojami? Un tu to uzrakstīji?
Es uzrakstīju arī, "Pesto ir 80. gadu quiche.""
- Es tev neticu! - Tā ir!
- Kur es to lasīju? - Žurnālā New York.
Sallija raksta žurnālam New York.
Tas raksts uz mani atstāja lielu iespaidu.
Es neko daudz nezinu par rakstniecību, bet...
Tas tevi uzrunāja, un man tas ir patīkami.
Es tiešām... Jāapbrīno cilvēki, kas māk tik skaidri noformulēt...
Neviens nekad nebija citējis manu rakstu.
Es meklēju sarkanas zamša kurpes.
Ko tu domā par Džesu?
- Nu... - Domā, ka tu varētu ar viņu satikties?
- Nezinu. - Jo es ar viņu ļoti labi jūtos.
- Tu gribi satikties ar Džesu. - Ja tev nekas nav pretī.
Protams, protams.
Es tikai uztraucos par Hariju. Viņš ir ļoti jūtīgs.
Viņam ir smags periods, un es negribu, lai tu viņu uzreiz noraidi.
- Es to nedarītu. Es labi saprotu. - Labi.
Ja tu nedomā zvanīt Marijai, vai tev ir kas pretī, ja es viņai piezvanītu?
- Nē. - LabLIabL
Bet šovakar nevajadzētu. Sallija šobrīd ir viegli ievainojama.
Tu vari zvanīt Marijai, bet pagaidi kādu nedēļu.
- Šovakar neizrādi iniciatīvu. - Labi, nav problēmu.
Es nemaz nebiju domājis šovakar.
Man vairs negribas iet kājām. Es laikam ņemšu taksi.
- Es braukšu ar tevi. - Lieliski! Taksi!
Kāds vīrs pienāca pie manis un teica, "Es tev atradu jauku meiteni.
Viņa dzīvo blakus ciemā, un ir gatava precēties."
Mēs līdz kāzām nevarējām satikties,
bet es gribēju pārliecināties.
Es ielavījos viņas ciemā, paslēpos aiz koka
un skatījos, kā viņa mazgā drēbes.
Es domāju, ja man nepatiks viņas izskats, es viņu neprecēšu.
Bet viņa izskatījās ļoti jauka.
Tāpēc es teicu vīram, "Labi."
Mēs precamies.
Un esam precējušies jau 55 gadus.
SKAIDRA BILDE
PĒC ČETRIEM MĒNEŠIEM
- Šito man vajag. - Mums jāpērk dāvana Džesam un Marijai.
Es zinu, mēs viņiem kaut ko atradīsim. Te ir labas lietas.
- Mums vajadzēja iet uz augu veikalu. - Šis priekš viņiem būs perfekts.
Kas tas ir?
Ķivere ar vēdekli uz baterijām.
Kur tāda dzīvē noder?
Nezinu. Skaties. Tajā var arī cept kartupeļus.
Labi. Sasauc suņus. Medības ir galā.
Sallija, šis ir vislabākais.
Sallij, lūdzu, ziņo man.
Paskaties, šis ir vislabākais. Tev tas patiks.
Tā ir dziedamā mašīna. Skaties.
Tu dziedi solo, un te ir fona mūzika un viss pārējais.
Tas ir no Oklahomas. Te ir vārdi.
- Kariete ar bārkstīm. - Jā. Perfekti.
Lai baidās vistas un pīles un zosis
Kad es vedu tevi savā karietē
ar bārkstīm!
Tagad tu.
Skaties uz bārkstīm un redzi, kā tās mirdz
Kad es braucu, vīzdeguņiem
Deguni ir izbāzti caur aizkariem,
Un acis izbolītas!
Rati dzelteni, polsterējums brūns
Panelis no īstas ādas
Ar vizošiem aizkariem...
Kas ir?
Mana balss, ja? Tev nepatīk mana balss.
- Zinu. Tā ir briesmīga. Arī Džo nepatika. - Tā ir Helēna.
Helēna?
Viņa nāk pie manis.
- Kā tev iet, Harij? - Labi. Man iet labi.
- Tas ir Aira Stouns. Harijs Bērns. - Harijs.
Piedod. Tā ir Sallija Olbraita. Helēna Hilsone un Aira.
Sallija.
- Priecājos iepazīties. - Sveiki.
Nu tad... Uz tikšanos.
Jā. Atā.
Priecājos iepazīties ar tevi, Aira.
Tev viss kārtībā?
Jā, ideāli.
Viņa izskatījās savāda, vai ne? Viņa izskatījās ļoti savāda.
- Viņa izskatījās ļoti savāda. - Es nebiju viņu iepriekš redzējusi.
Tici man. Viņa izskatījās savāda. Viņas kājas izskatījās smagas.
- Tiešām Viņai droši vien krājas ūdens. - Harij.
Tici man, viņa kaut ko nepateica.
Tev tiešām ir labi?
Viss kārtībā. Reiz tam bija jānotiek.
Astoņu miljonu pilsētā nevar nesatikt bijušo sievu.
Un, bāc, tas ir noticis. Tagad man ir labi.
Man patīk. Tas te iederas. Man tas Iiekjusties kā mājās.
Labi. Labi. Lai Harijs un Sallija novērtē.
Kā jūs domājat?
- Tas irjauks. - Lieta izbeigta.
Protams, ka viņam tas patīk. Viņš ir vīrietis. Sallij.
Kas tur ir tik briesmīgs?
Tas ir tik briesmīgs, ka nav pat vērts skaidrot, kas tur ir briesmīgs.
Dārgā, es neiebilstu ne pret vienu no tavām mantām.
Ja mums būtu vēl viena istaba, tu varētu salikt visas savas mantas, pat savus bāra krēslus...
Dārgā, pagaidi. Pagaidi. Tev nepatīk mani bāra krēsli?
Harij, saki kaut ko. Kādam irjābūt manā pusē.
Es esmu tavā pusē. Es mēģinu tev palīdzēt uzlabot gaumi.
Man ir laba gaume.
Katrs domā, ka viņam ir laba gaume un humora izjūta, bet visiem nevar būt laba gaume.
Tas ir interesanti. Mēs ar Helēnu sākām tieši tāpat.
Mums bija tukšas sienas, kuras mēs apkārām. Mēs kopā izvēlējāmies flīzes.
Un zini, kas notiek pēc tam? Pēc sešiem gadiem tu dziedi Kariete ar bārkstīm Airam!
Vai mums tagad par to jārunā?
Jā, es domāju, ka tagad irīstais brīdis par to runāt,
jo es gribu, lai mūsu draugi mācās no manas pieredzes.
Tagad viss ir labi.
Visi ir laimīgi, iemīlējušies. Un tas ir brīnišķīgi.
Bet jums jāzina,
ka agrāk vai vēlākjūs sāksiet viens uz otru kliegt par to, kuram tiks šis šķīvis.
Šis $8 vērtais šķīvis jums maksās $1000 telefona sarunās
ar advokātu biroju, dalot "Tas ir mans, tas ir tavs".
- Hanj - Lūdzu.
Džes, Marija, paklausiet mani sevis pašu labā,
ierakstiet vārdu savās grāmatās jau tagad,
pirms tās samaisās, un jūs nezināt, kura kam pieder.
Jo kādu dienu, ticiet vai nē, jūs 15 reizes apspriedīsiet, kuram tiks šis kafijas galdiņš.
Šis muļķīgais Roja Rodžersa izpārdošanā nopirktais kafijas galdiņš ar ratu!
- Es domāju, ka tev tas patīk. - Es biju pieklājīgs!
Viņš tikko satika Helēnu.
Es gribu, lai tu zini,
ka es nekad negribēšu to kafijas galdiņu ar ratu.
Es zinu. Man tā nevajadzēja darīt.
Harij, tev jāmēģina neizteikt
katru reizi visas savas izjūtas uzreiz.
- Tiešām? - Jā.
Katrai lietai ir savs laiks un vieta.
Nākamreiz, kad tu lasi lekciju par uzvešanos sabiedrībā,
pasaki man! Es pieteikšos.
Nevajag izlikt savas dusmas uz mani.
Es domāju, ka man ir tiesības nedaudz izrādīt tev savas dusmas,
īpaši pēc tam, kad mis Dakterīte man ir stāstījusi, kā jādzīvo.
- Ko tas nozīmē? - Tevi nekas neuztrauc.
- Tu ne par ko nebēdājies. - Nepaliec smieklīgs.
Kāpēc? Tu nekad nebēdājies par Džo.
Es nekad neredzu, ka tevi tas uztrauktu. Kā tas var būt?
Vai tev nav nekādas zaudējuma sajūtas?
Man nav jāklausās šīs muļķības.
Ja tu vairs neskumsti pēc Džo,
- Kāpēc tu nesatiecies ar kādu citu? - Es satiekos ar cilvēkiem!
Satiecies ar cilvēkiem. Vai tu esi ar kādu pārgulējusi kopš šķiršanās ar Džo?
Kāds tam vispār ar to sakars?
Vai tas, ka es ar kādu nodrāzīšos pierādīs, ka es neskumstu pēc Džo?
Harij, tev būs jāatgriežas Ņūdžersijā,
jo Ņujorkā tu esi pārgulējis ar visām,
un man neliekas, ka tas tev palīdz nedomāt par Helēnu.
Bez tam, es mīlēšos ar kādu, kad tas būs mīlestības dēļ
nevis tā, kā to dari tu, atriebības vai cita dēļ.
Vai esi beigusi?
Jā.
Vai es varu ko pateikt?
Jā.
Piedod. Piedod.
Nesaki neko.
Tas ir mērkaķis. Mērkaķis redz, mērkaķis dara.
- Tas ir pērtiķis. Ejošs pērtiķis. - Tas ir bērns!
- Planet of the Apes. - Planet of the Apes?
Viņa tikko teica, ka tas ir bērns.
- Varbūt Planet of the Dopes? - Tas neizskatās pēc bērna.
Bērns ar lielu muti. Miks Džegers, kad bija bērns!
- Pērtiķbērnsl - Izbeidz taču ar tiem pērtiķiem!
- Bērna elpa! - Rosemary's Baby mute.
- Won't you come home, Bill Baby? - Nobučo bērnu.
- Melancholy Baby mute. - Zivju bērna mute!
- Piecpadsmit sekundes. - Bērna augšana!
- Bērna... - Uzzīmē kaut ko, kas pēc kaut kā izskatās.
- Raudošu bērnu. Nobučo bērnu. - Bērns spļauj. Garu izdzinēja bērns!
- Jā, tas ir mans bērns! - Nē, nesaki varbūt.
- Tas ir viss. Laiks beidzies. - Bērna valoda.
Bērna valoda? Kas tas ir? Tas nav izteiciens.
"Zivju bērna mute" gan saka visa tauta. T0 var dzirdēt visur.
Gala rezultāts. Mūsu komandai 110. Jums - 60.
Es nemāku zīmēt.
Nē. Tas ir bērns, un te skaidri redzams, ka viņš runā.
Tu esi brīnišķīga.
Labi, kas grib kafiju?
- Es, un es mīlu tevi. - Vai tev ir tēja?
- Vienu tēju. - Industrijas spēks.
- Es tev uztaisīšu. Bez kofeīna? - Jā.
- Trīs. - Bez kofeīna.
- Ar krējumu? - Četras.
- Kur ir tualete? - Aiz tām durvīm gaiteņa galā.
Man tas nemaz neizskatījās pēc bērna.
- Kura daļa? - Neviena
Džes, tu gribēji man parādīt savas grāmatas vāka zīmējumu.
Jā. Tas ir manā kabinetā.
Džulian, cienājies. Ielej vēl vīnu, ko vien vēlies.
Man patīk teikt, "Tas ir manā kabinetā." Tas labi skan.
Emīlija ir Harijam parjaunu, tev tā neliekas?
Viņa irjauna, bet paskaties, ko viņa ir izdarījusi.
Ko viņa ir izdarījusi? Viņa cep kūkas.
Vai Džulians tev liekas garlaicīgs?
Viņš irjauks puisis. Tev ar viņu jāparunā, jāiepazīst viņš.
Viņš ir par garu, lai ar viņu runātu.
Viņa nedēļā izcep 3500 šokolādes kūkas.
Emīlija ir tante Emīlija?
Pagājušonedēļ viņš mūs visus aizveda uz Mets spēli. Tas bija lieliski.
- Jūs visi kopā gājāt uz Mets spēli? - Jā, mēs to izdomājām pēdējā brīdī.
Bet Sallijai nepatīk basketbols.
- Harijam nemaz negaršo saldumi. - Džulians ir lielisks.
Es zinu. Viņš ir pieaudzis.
- Emīlija ir kolosāla. - Jā.
Protams, kad es viņai jautāju, kur viņa bija, kad nošāva Kenediju,
-viņa teica, "Tedu Kenediju nošāva?" - Nē.
- Hallo. - Vai tu esi viens?
- Jā, beidzu lasīt grāmatu. - Vai tu vari atnākt pie manis?
- Kas noticis? - Viņš precas.
- Kurš? - Džo.
Es tūlīt būšu pie tevis.
Sveiks. Tev viss kārtībā?
Nāc iekšā.
- Piedod, ka zvanīju tev tik vēlu. - Tas nekas.
- Man jāpaņem salvetes. - Labi.
Labi.
Viņš tikko man piezvanīja, un teica, "Gribēju zināt, kā tev iet."
"Labi. Un tev?" "Labi."
Viņa sekretāre ir atvaļinājumā, viss ir iekrājies,
viņam ir liela prāva Ņūarkā, un tādā garā.
Es sēžu pie telefona un domāju, "Es tiešām pēc viņa vairs neskumstu.
Es nespēju noticēt, ka tas viss man jebkad ir kaut nedaudz interesējis."
Un tad viņš teica, "Man irjaunumi."
Viņa strādā manā birojā. Viņa ir asistente. Viņu sauc Kimberlija.
Viņš viņu ir tikko saticis.
Tām vajadzētu būt tikai pagaidu attiecībām. Viņa viņam nav īstā.
Viņš man vienmēr teica, ka negrib precēties.
Bet patiesībā viņš negribēja precēties ar mani.
Viņš mani nemīlēja.
Vai tu viņu tagad ņemtu atpakaļ, ja varētu?
Nē!
Bet kāpēc viņš negribēja mani precēt?
- Kas man ir vainas? - Nekas.
- Ar mani ir grūti. - Tu esi pilna iniciatīvas.
- Es esmu pārāk sakārtota. Es esmu noslēgta. - Bet labā nozīmē.
Nē, nē, es viņu atgrūdu.
Un man būs 40 gadi.
Kad?
- Kādu dienu. - Pēc astoņiem gadiem.
Bet tas ir drīz. Es esmu iedzīta strupceļā.
Vīriešiem tas nav tas pats.
Čārlijam Čaplinam bija bērni 73 gadu vecumā.
Bet viņš bija par vecu, lai par viņiem rūpētos.
Nāc pie manis.
BūslabL
Viss būs labi. Tu redzēsi.
Droši. Man tas vienalga nepatika.
Būs labi. Labi?
Tev būs labi.
- Es uzvārīšu tēju. - Harij, vai tu vari mani apskaut mazliet ilgāk?
Protams.
- Vai tev ir ērti? - Protams.
- Vai tu gribi ko iedzert vai kaut ko citu? - Nē, es neko negribu.
Es tāpat iešu pēc ūdens, varu tev kaut ko atnest.
Nu labi, ūdeni.
Tev visas kasetes ir sakārtotas alfabēta secībā ar satura rādītāju?
- Paldies. - Vai gribi kaut ko paskatīties?
- Nē, tikai ja tu to gribi. - Nē. Nekas.
- Vai gribi iet gulēt? - Labi.
Kur tu ej?
Man jāiet.
Man jāiet mājās, jāpārģērbjas un jāiet uz darbu. Un tev arī.
Bet pēc darba es tevi varētu aizvest Vakariņās, ja esi brīva. Vai tu esi brīva?
- Jā. - Labi. Es tev vēlāk piezvanīšu.
- Labi. - Labi.
- Tas ir tev. - Hallo.
- Piedod, ka zvanu tik agri. - Vai kas noticis?
Man neviens nezvanītu šajā stundā.
- Es izdarīju ko briesmīgu. - Ko tu izdarīji?
Tas ir tik briesmīgi.
- Man jāparunājas. - Kas noticis?
- Harijs vakar pie manis atnāca. - Es vakar aizgāju pie Sallijas.
- Jo es biju bēdīga, ka Džo taisās precēties. - Viena lieta noveda pie nākamās.
- Un soli pa solim. - Pirms paspēju apjēgt, mēs skūpstījāmies.
- Īsi sakot, mēs to izdarījām. - Mēs to izdarījām.
- Viņi to izdarīja. - Viņi to izdarīja.
Tas ir lieliski, Sallija.
- Mēs par to Iūdzām. - Jums to jau sen vajadzēja izdarīt.
Mēs jau mēnešiem ilgi teicām, ka jums tas jādara.
Jūs saderat kopā.
- Tas ir kā nošaut divus zaķus. - Divi nepareizie kopā sanāk pareizi.
- Kā bija? - Sākumā bija labi.
- Likās, ka bija labi. - Bet tad man sāka trūkt gaisa.
Bet pēc tam laikam nebija.
- Ak, Kungs, man žēl. - SIikti.
- Man bija jātiek projām. - Viņš vienkārši aizbēga.
- Es jūtos tik briesmīgi. - Esmu apjukusi.
- Es tev nepārmetu. - Tas ir šausmīgi.
- Laikam esmu slims. - Laikam būšu saaukstējusies.
Būtu bijis labi, ja būtu izdevies, bet tā nebija.
Nekad nevajag mīlēties ar kādu, uzzinot, ka tavs vecais draugs precas.
- Kas runā? - Kas?
- Vai tas ir Džess? - Džeina Fonda videokasetē.
Tas ir Braiants Gambels.
Gribi atnākt uz brokastīm?
- Nē, es neesmu gatavs. - Nē, es jūtos pārāk slikti.
- Labi. Ir tik agrs. - Bet, ja gribi, piezvani man vēlāk.
- Es tev piezvanīšu vēlāk, labi? - Labi, atā.
- Atā . - Atā .
- Dievs! - Es zinu.
Saki, ka es nekad vairs nebūšu viena.
Tu nekad vairs nebūsi viena.
Es pateikšu, ka mēs kļūdījāmies.
Sallija, tā bija kļūda.
Es ceru, ka varēšu to pateikt pirmā.
Ceru, ka viņa to pateiks pirmā.
Tā bija kļūda. Esmu atvieglots, ka tu arī tā domā.
Es nesaku, ka vakar nebija labi.
- Bija labi. - Jā, bija labi.
- Bet mums to nevajadzēja darīt. - Es pilnīgi piekrītu.
- Esmu tik atvieglota. - LieliskL
Jā.
Divi jauktie zaļie salāti.
Ir tikjauki, ka var tā sēdēt, un nav nekas jāsaka.
Parasti tu ar kādu pārguli,
un tad viņa tev stāsta visu par sevi, un tu stāsti par sevi.
Mēs ar Salliju jau esam dzirdējuši viens otra stāstus.
Kad mēs tikām līdz gultai, mēs nezinājām, kas mums jādara. Saproti?
Protams, Harij.
Es nezinu.
Varbūt attiecībās ir stadija, kad ir pārāk vēlu nodarboties ar seksu. Saproti?
Vai Harijs uz kāzām nāks ar kādu kopā?
Es nedomāju.
Vai viņš ar kādu satiekas? Viņš tikās ar vienu antropoloģi, bet...
- Kāda viņa izskatās? - Tieva. Smuka. Ar lieliem pupiem.
Tāda, kas tev murgos rādās.
Kā tev liekas? Marija.
Saki taisnību.
Tas ir skaisti.
Mēs esam atnākuši,
lai nosvinētu Marijas un Džesa kāzas
un svētītu viņu laulību.
Viņu dzīves tiks vienotas ar svinīgu solījumu.
Vīna glāze, ko viņi kopā izdzers, apvienos viņu cerības.
Gredzeni, ko viņi viens otram uzvilks, apliecinās,
ka viņi ir vīrs un sieva.
Es nekad viņu neesmu redzējusi tik laimīgu. Viņa ir pilnīgi cits cilvēks.
Patiešām. Lieliski, bet ko mēs darīsim ar tevi?
- Ar mani? - Dārgā, vai tu gribi dejot?
- Jā. Es gribu. - Pied0d.
- Sveika. - Sveiks.
- Jauka ceremonija. - Skaista
Svētki ir tik mokoši.
Katru gadu es mēģinu izvilkt no Pateicības dienas līdz Jaungadam.
Daudz pašnāvību.
- Vai vēlaties zirņu groziņu ar garneli? - Paldies.
- Kā tev iet? - Labi.
- Vai satiecies ar kādu? - Harij.
- K0? - Es negribu par to runāt.
- Kāpēc ne? - Es negribu par to runāt.
Kāpēc mēs nevaram tam tikt pāri?
Vai mēs mūžam staigāsim ar šo nastu?
- Mūžam? Tas ir tikko noticis. - Irjau pagājušas trīs nedēļas.
Zini, ka viens cilvēka gads sunim ir septiņi gadi?
Jā.
Vai viens no mums šajā scenārijā ir suns?
- Jā. - Kurš ir suns?
- Tu. - Es?
Es esmu suns? Es...
Man tā neliekas, Harij. Ja kāds ir suns, tas esi tu.
Tu gribi izlikties, ka tas, kas notika, neko nenozīmē.
Es nesaku, ka tas neko nenozīmē.
Es saku, kāpēc tā ir tik liela problēma?
Jo tā ir. Un tev tas būtu jāzina vislabāk,
jo mirklī, kad tas notiek, tu izej pa durvīm.
- Es neaizgāju. - Nē. Drīzāk aizbēgi.
- Mēs norunājām, ka tā bija kļūda. - Tā ir mana mūža lielākā kļūda.
- Ko tu no manis gribi? - Es neko no tevis negribu!
Labi! Bet noskaidrosim vienu.
Es tonakt negāju pie tevis, lai mīlētos. Ne tāpēc es gāju pie tevis.
Bet tu uz mani skatījies ar lielām raudošām acīm.
"Neej šonakt mājās, Harij.
Apskauj mani mazliet ilgāk, Harij." Kas man bija jādara?
Ko tu saki? Tev bija manis žēl?
- Nē, es... - Ej dirst!
Vai es varu Iūgtjūsu uzmanību, lūdzu?
Es gribētu uzsaukt tostu par Hariju un Salliju.
Par Hariju un Salliju.
Ja Marijai vai man kāds no viņiem būtu licies kaut mazliet pievilcīgs,
mēs te šodien nebūtu.
Sveiks. Tas esmu es.
Ir svētki, un es gribēju tev atgādināt, ka šis ir Žēlsirdības un piedošanas laiks.
Un, lai gan tas netiek sludināts, tas ir arī pazemības laiks.
Ja tu gribi man atzvanīt,
es priecātos izrādīt tradicionālo Ziemassvētku pazemību.
Piezvani man.
Sveiki. Manis nav mājās. Es jums atzvanīšu.
Ja tu tur esi, lūdzu, atbildi. Es tiešām gribu ar tevi parunāt.
Tas, ka tu neatbildi, liek man domāt, ka tu vai nu, A, neesi mājās.
B, esi mājās, bet negribi ar mani runāt, vai C, esi mājās,
ļoti gribētu ar mani parunāt, bet tevi kas ļoti nospiež.
Ja tas irA vai C, lūdzu, piezvani man.
Acīmredzot viņa negrib ar mani runāt. Ko man darīt, sist galvu pret sienu?
Ja viņa gribēs, viņa man piezvanīs. Es pataisu sevi par muļķi.
J' Ja esi skumja un vientuļa, Es varu izdarīt pakalpojumu
J' Pateikt tam, kam tu patīc
J' Ka es varu būt jauks un maigs
J' Piezvani man
J' Varbūt ir par vēlu man zvanīt
J' Bet nebaidies man vienkārši piezvanīt
J' Piezvani man, un es būšu klāt
- Piezvani man. - Sveiks, Harij.
Sveika. Es nezināju, ka tu tur esi.
- Ko tu dari? - Es taisījos iziet.
Kur tu iesi?
- Ko tu gribi, Harij? - Nek0. Neko.
Es tikai piezvanīju, lai atvainotos.
Labi.
- Man jāiet. - Pagaidi mirklīti.
Ko tu dari Jaungadā? Vai tu iesi uz Tailera balli?
Jo man nav ar ko iet. Un ja arī tev nav ar ko iet,
mēs vienmēr teicām, ja nevienam no mums nebūs pāra,
mēs varētu kopā sagaidīt Jauno gadu, tas būtu, zini...
Es to vairs nevaru darīt. Es neesmu tava mierinājuma balva. Paliec sveiks.
Un te nu mēs atkal esam,
16. ikgadējais Jaungada sagaidīšanas pasākums tiešraidē...
Kas te tik slikts? Man ir Diks Klarks. Tā ir tradīcija.
Man ir Mallomars, visu laiku labākie cepumi.
Un tūlīt Knicks pirmo reizi kopš 1973. gada uzvarēs čempionātā.
Nezinu, kāpēc es tev ļāvu sevi uz šejieni atvilkt.
Te ir daudz labāk. Svaigs gaiss. Visas ielas manējās.
Kam vajadzīgs liels pūlis, lai izliktos, ka labi pavada laiku?
Un šis ir labs brīdis, lai aplūkotu skatlogus.
Ir labi.
Un puisis saka, "Lasi karti."
- Es eju mājās. - Tu nedabūsi taksi.
Ak, Dievs!
Protams, ka tu saproti, ka mēs nevaram būt draugi.
Kāpēc ne?
Es saku, ka vīrieši un sievietes nevar būt draugi, jo vienmēr pa vidu ir seksuālā puse.
Tā nav taisnība.
Jo vīrietis nevar būt draugs sievietei, kuru viņš uzskata par pievilcīgu.
- Viņš vienmēr grib seksu ar viņu. - Un ja nu viņas ar tevi negrib seksu?
Nav svarīgi, jo sekss jau ir gaisā,
draudzība visbeidzot izgaist, un tās ir stāsta beigas.
- Tātad mēs nebūsim draugi. - Droši vien, ka nē.
Žēl, jo tu esi vienīgais cilvēks, ko es Ņujorkā pazīstu.
- Es iešu. - Ir gandrīz pusnakts.
Doma, ka es nevienu nevarēšu noskūpstīt, ir...
Es tevi noskūpstīšu.
Taksi!
Velns.
- Beidz. Paliec. Lūdzu. - Paldies, Džes. Es... Man jāiet.
- Pagaidi divas minūtes. - Es tev rīt piezvanīšu.
Esmu daudz domājis, un esmu sapratis, ka es tevi mīlu.
- K0? - Es tevi mīlu.
Kas man tagad jāsaka?
- Varbūt, ka arī tu mani mīli? - Varbūt, ka "es aizeju"?
Vai tas, ko es teicu, tev neko nenozīmē?
Piedod, Harij. Es zinu, ka ir Vecgada vakars. Es zinu, ka tu esi vientuļš,
bet tu nevari vienkārši uzrasties, pateikt, ka mani mīli,
un domāt, ka ar to viss būs nokārtots.
- Trīs, divi, viens! - Tā tas nenotiek.
- Kā tas notiek? - Es nezinu, bet ne tā.
Tad varbūt šādi?
Man patīk, ka tev ir auksti, kad ārā ir 22 grādi.
Man patīk, ka tu pusotru stundu nevari izvēlēties sviestmaizi.
Man patīk tā krociņa uz tava deguna, kad tu skaties uz mani, it kā es būtu traks.
Man patīk, ka pēc kopā ar tevi pavadītas dienas, es jūtu tavas smaržas sev uz drēbēm,
man patīk, ka tu esi pēdējais cilvēks, ar ko es gribu parunāt pirms gulētiešanas.
Un tas nav tāpēc, ka es esmu vientuļš, un ne tāpēc, ka ir Vecgada vakars.
Es šovakar atnācu, jo, kad tu saproti,
ka gribi pavadīt ar kādu kopā atlikušo mūžu,
tu gribi, lai atlikušais mūžs sākas tūlīt pat.
Redzi?
Tāds tu esi, Harij.
Tu tā runā, un ir neiespējami tevi ienīst.
Bet es tevi ienīstu, Harij.
Es tiešām tevi ienīstu.
Es tevi ienīstu.
Ko nozīmē šī dziesma? Es nekad neesmu sapratis, ko nozīmē šī dziesma.
"Should old acquaintance be forgot?"
Vai tas nozīmē, ka mums jāaizmirst veci paziņas,
jeb tas nozīmē, ja mēs viņus aizmirstam, mums būtu viņi jāatceras,
kas nav iespējams, jo mēs jau viņus esam aizmirsuši.
Varbūt tas vienkārši nozīmē, ka mums jāatceras, ka esam viņus aizmirsuši, vai kaut kā tā.
Jebkurā gadījumā tas ir par veciem draugiem.
Pirmo reizi, kad mēs satikāmies, mēs ienīdām viens otru.
Nē, tu mani neienīdi, es tevi ienīdu.
Otro reizi, kad mēs satikāmies, tu mani pat neatcerējies.
Es tevi atcerējos.
Trešo reizi, kad mēs satikāmies, mēs kļuvām draugi.
- Mēs ilgi bijām draugi. - Un tad vairs nebijām.
Tad mēs iemīlējāmies.
- Pēc trīs mēnešiem mēs apprecējāmies. - Tikai pēc trīs mēnešiem.
Divpadsmit gadiem un trīs mēnešiem.
Mums bija... Mums bija skaistas kāzas.
- Tās bija... Tās tiešām bija skaistas kāzas. - Tas bija jauki.
- Mums bija milzīga kokosriekstu torte. - Milzīga kokosriekstu torte vairākos stāvos
ar biezu šokolādes mērci atsevišķi.
Tāpēc, ka ne visiem tā patīk virsū uz tortes, jo torte paliek slapja.
Īpaši kokosrieksti sasūcas ar mērci, un Ir svarīgi, lai tā ir atsevišķi.